УХВАЛА

26 травня 2025 року 
м. Київ

cправа №  908/324/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Білоуса В. В. - головуючого, Васьковського О. В., Погребняка В. Я. 

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Запорізькій області
на постанову Центрального апеляційного господарського суду
від 17.03.2025
та на ухвалу Господарського суду Запорізької області
від 15.08.2024
у справі № 908/324/24
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Цифротрейдинг»,-
ВСТАНОВИВ:
08.05.2025 Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою від 08.05.2025 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17.03.2025 та на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.08.2024 у справі № 908/324/24, сформована в системі «Електронний суд» 08.05.2025. 

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Головного управління ДПС у Запорізькій області у справі № 908/324/24 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді -  Васьковського О.В., судді - Погребняка В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2025.

Статтею 290 ГПК України встановлено вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.

Згідно пункту 4 частини другої статті 290 ГПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено судові рішення, що оскаржуються.

В касаційній скарзі від 08.05.2025 скаржник - Головне управління ДПС у Запорізькій області зазначає, що постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.03.2025 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.08.2024. 

В даному випадку, прохальна частина касаційної скарги від 08.05.2025, містить прохання про скасування ухвали Господарського суду Запорізької області від 15.08.2024 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 17.03.2025 у справі № 908/324/24.

Разом з тим, Суд зазначає, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, Центральним апеляційним господарським судом не приймалось постанови Центрального апеляційного господарського суду від 17.03.2025 у справі    № 908/324/24, натомість, Центральний апеляційний господарський суд закрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.08.2024 у справі № 908/324/24 - ухвалою  від 17.03.2025.

Частиною 1 ст. 300 ГПК України передбачено що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

За змістом статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому не зазначення у касаційній скарзі про судові рішення, що оскаржуються, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Головного управління ДПС у Запорізькій області від 08.05.2025 у справі № 908/324/24 не в повній мірі відповідає вимогам пункту 4 частини другої статті 290 ГПК України.

Також, за вищевказаних обставин, суд касаційної інстанції позбавлений можливості перевірити повноту відповідності касаційної скарги та додатків до неї вимогам ст. 290 ГПК України, зокрема, щодо сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Частиною другою статті 287 ГПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 287 ГПК України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч. 2 ст. 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Тобто, скаржник повинен зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, зокрема, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Зазначення суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права полягає в тому, що скаржник повинен у касаційній скарзі вказати, порушення яких конкретно норм матеріального та/або процесуального права припустився суд при прийнятті оскаржуваного судового рішення, а також обґрунтування того, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цього рішення.

При цьому правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги. Верховний Суд не наділений повноваженнями за скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які сам заявник скарги не викладав у тексті касаційної скарги, оскільки вказане свідчитиме про порушення судом принципу змагальності сторін.

З урахуванням змін до ГПК України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Водночас Суд зазначає, що слід виходити також з того, що підставою для касаційного оскарження, передбаченою п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь - якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

Загальне посилання на неправильне застосування/порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального чи норм процесуального права, без належного обґрунтування, не може вважатися підставою для відкриття касаційного провадження.

Частиною 1 ст. 300 ГПК України передбачено що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Таким чином процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбаченої (передбачених)     ч. 2 ст. 287 ГПК України, а тому право касаційного оскарження обмежено виключно тими підставами, які передбачені наведеними вище положеннями ч. 2 ст. 287 ГПК України.

При цьому правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги.

Всупереч наведеному скаржником у касаційній скарзі від 08.05.2025 не зазначено неправильне застосування/порушення яких саме норм матеріального та процесуального права припустився, зокрема, суд апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.08.2024 у праві № 908/324/24 та в чому конкретно полягає неправильне застосування/порушення норм матеріального та процесуального права судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення, та не зазначено конкретну підставу (підстави), на якій (яких) ним подається касаційна скарга, а саме: з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Отже, касаційна скарга Головного управління ДПС у Запорізькій області від 08.05.2025 у справі № 908/324/24 не відповідає також вимогам пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частиною 2 ст. 174 ГПК України унормовано, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 

Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Головного управління ДПС у Запорізькій області від 08.05.2025 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17.03.2025 та на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.08.2024 у справі                   № 908/324/24 без руху на підставі ч. 2 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України.
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області від 08.05.2025 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17.03.2025 та на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.08.2024 у справі      № 908/324/24 залишити без руху.

2. Надати Головному управлінню ДПС у Запорізькій області строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху. 

3. Головному управлінню ДПС у Запорізькій області необхідно виконати вимоги пункту 4 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України та належним чином зазначити які саме судові рішення ним оскаржуються в касаційному порядку.  

4. Головному управлінню ДПС у Запорізькій області необхідно виконати вимоги пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України та належним чином зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

5. У разі усунення недоліків документи подати через ?Електронний суд? або направити поштою на адресу Касаційного господарського суду: 01016, м.     Київ, вул. О.  Копиленка, 6 із наданням доказів про дату вручення даної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                  В. В. Білоус

Судді                                                                                               О. В. Васьковський 

                                                                                                         В. Я. Погребняк