УХВАЛА

25 березня 2025 року 
м. Київ

cправа №  910/10993/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульського Г. М. - головуючого, Краснова Є. В., Рогач Л.  І.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2024
за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5"
до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
про стягнення 3  594  724,40  грн,
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" звернулося до господарського суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення 1  230  086,86  грн 3% річних та 2  364  637,54  грн інфляційних втрат за договором про надання допоміжних послуг (для забезпечення регулювання частоти та активної потужності в ОЕС України, а саме забезпечення резервів заміщення-третинне регулювання) з метою забезпечення безпеки постачання від 16.05.2022 №  0695-16113 на підставі статей 526, 611, 625 Цивільного кодексу України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач несвоєчасно виконав грошове зобов`язання з оплати за отримані допоміжні послуги для забезпечення регулювання частоти та активної потужності в ОЕС України на підставі договору, у зв`язку з чим позивач заявив вимоги про стягнення інфляційних втрат за червень 2023 року та 3% річних за період з 27.06.2023 по 05.07.2023 (до моменту остаточного розрахунку).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.11.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2025, позов задоволено з огляду на обґрунтованість позовних вимог.
Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося із касаційною скаргою, в якій просить наведені судові рішення скасувати, а в задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що суди не врахували висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно періодів та порядку нарахування інфляційних втрат, а також за відсутності висновків Верховного Суду щодо застосування частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України, оскільки вина відповідача у цьому випадку відсутня (відсутність /недостатність коштів на покриття витрат за тарифом на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління), суди дійшли неправильного висновку про наявність підстав для понесення відповідачем відповідальності за неналежне виконання зобов`язань.
За наслідками перевірки матеріалів поданої касаційної скарги, Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Предметом спору у цій справі є стягнення 3% річних та інфляційних втрат через порушення строків оплати наданих послуг за договором про надання допоміжних послуг з регулювання частоти та активної потужності.
Суди попередніх інстанцій встановили, що у справі №  910/8272/23 між цими самими сторонами за цим же договором встановлено факт неналежного виконання Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" договірних зобов`язань в частині своєчасної сплати за отримані послуги. Так, за рішенням суду у справі №  910/8272/23, переглянутим у касаційному порядку та залишеним постановою від 24.09.2024 без змін, стягнуто, зокрема, інфляційні втрати за загальний період з червня 2022 року по травень 2023 року, а також 3% річних.
У справі, що розглядається, суди стягнули заявлені позивачем інфляційні втрати за червень 2023, а також 3% річних за період з 27.06.2023 по 05.07.2023.
Задовольняючи позов, суди виходили, зокрема, з того, що у цьому випадку відсутнє подвійне стягнення інфляційних втрат за один і той самий період, а саме за червень 2023 року, як про це твердить відповідач, оскільки в межах розгляду справи №  910/8272/23 стягнення за червень 2023 не здійснювалося. А тому з урахуванням прострочення відповідачем оплати позивач правомірно нарахував проценти річних та інфляційні втрати за вказані ним періоди.
Водночас за сформованою практикою Верховного Суду, а саме у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі №  910/13071/19, яку суди попередніх інстанцій врахували, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
За змістом статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №  703/2718/16-ц та №  646/14523/15-ц).
При цьому за загальним правилом, закріпленим у частині 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Отже, у випадках порушення грошового зобов`язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (статті 607 Цивільного кодексу України) або на відсутність вини (стаття 614, 617 Цивільного кодексу України чи статті 218 Господарського кодексу України) (аналогічний висновок, викладено у постановах Верховного Суду від 24.10.2023 у справі №  910/18566/21, від 27.03.2024 у справі №  910/7717/23, від 12.11.2024 у справі №  910/7131/23).
До того ж Верховний Суд у постанові від 08.06.2022 у справі №  910/6636/21, спростовуючи твердження компанії про те, що прострочення виникло не з його вини, оскільки він міг сплачувати вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунку із спеціальним режимом використання відповідно до Правил ринку та за наявності коштів, які надійшли від інших учасників, зазначив, що наявність рахунку із спеціальним режимом використання не виключає застосування до споживача пені за прострочення в оплаті отриманої електричної енергії, а також відповідальності за прострочення грошового зобов`язання у порядку, передбаченому частиною другої статті 625 ЦК України, у вигляді сплати 3 % річних та інфляційних втрат. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського від 16.10.2020 у справі №  903/918/19, від 03.02.2023 у справі №  910/9374/21 та постановах Верховного Суду від 23.01.2024 у справі №  910/21124/20, від 25.05.2023 у справі №  910/1382/22, від 09.03.2023 у справі №  910/18613/21, від 17.12.2024 у справі №  910/6337/23.
Колегія суддів також вважає за необхідне врахувати, що Верховний Суд уже викладав свою позицію стосовно виконання Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" грошових зобов`язань перед учасниками ринку. Так, у постанові Верховного Суду від 09.04.2024 у справі №  910/3269/23 наведено, зокрема, висновок про те, що ОСП (боржник) не позбавлений можливості здійснити перерахування на такий рахунок коштів з інших рахунків, зокрема, з поточного рахунку, задля належного виконання своїх зобов`язань, а ненадходження коштів від інших учасників балансуючого ринку не може бути відкладальною обставиною для невиконання ОСП своїх зобов`язань з оплати за договором (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі "Сук проти України" - державні органи не можуть посилатись на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань).
Колегія суддів зазначає, що доводи скаржника загалом спрямовані на переоцінку доказів та встановлення обставин щодо нарахування інфляційних втрат за червень 2023, а також 3% річних, однак з огляду на процесуальні обмеження суду касаційної інстанції, встановлені частиною 2 статті 300 ГПК України, останній не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у пунктах 1, 4 частини 1 статті 287 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
З огляду на те, що суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у цій справі відповідно до висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, що викладені у раніше прийнятих постановах, і Верховний Суд не вважає за необхідне відступати від таких висновків, Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою згідно з пунктом 5 частини 1 статті 293 ГПК України.
Керуючись статтями 234, 235, 293 ГПК України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №  910/10993/24 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2025.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                Г. М. Мачульський

Судді                                                                                          Є. В. Краснов

                                                                                          Л. І. Рогач