ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року 
м. Київ
cправа №  904/2722/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І. С. - головуючого, Берднік І. С., Зуєва В. А.,
за участю секретаря судового засідання - Кравченко О. В.
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.02.2025 (головуючий - Іванов О. Г., судді: Парусніков Ю. Б., Верхогляд Т. А.) у справі
за позовом виконуючого обов`язки керівника Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: (1) Новомосковської міської ради, (2) Управління житлово-комунального господарства та капітального будівництва Новомосковської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Білд Істейт»
про стягнення 489 131, 24 грн, визнання недійсними додаткових угод 2, 3. 
(у судовому засіданні взяла участь прокурор Офісу Генерального прокурора Баклан Н. Ю.) 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Обставини справи, встановлені судами
1.          За результатами відкритих торгів UA-2023-09-18-001620-а між Управлінням житлово-комунального господарства та капітального будівництва Новомосковської міської ради (далі - Управління, позивач-2, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Білд Істейт» (далі - ТОВ «Нью Білд Істейт», відповідач, підрядник) укладено договір від 13.109.2023 №59 (далі - договір) на виконання робіт з капітального ремонту підвалу гімназії № 7 міста Новомосковська за адресою: м.   Новомосковськ, вул. Мітягіна, 21 (далі - об`єкт). Термін виконання робіт - до 31.10.2023.
2.          Згідно з пунктом 1.2 договору строки виконання робіт визначаються календарним графіком, що є невід`ємною частиною договору (додаток № 1).
3.          Ціна договору є динамічною та становить 6   631 245,73 грн (пункт 2.1 договору).
4.          За порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (пункт 10.2 договору).
5.          Також 13.10.2023 сторони підписали дефектні акти, в яких деталізовано найменування та робіт, що мають бути виконані на об`єкті.
6.          За умовами додаткової угоди №1 від 13.10.2023 сторони внесли зміни до пункту 3.3 договору, виклавши його в наступній редакції: "3.3. Оплата виконаних робіт здійснюється протягом 60 календарних днів з дати підписання замовником акту приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою №КБ-3".
7.          За додатковою угодою від 31.10.2023 №2 до договору сторони внесли зміни до календарного графіка виконання робіт та продовжили строк виконання робіт до 30.11.2023, а за додатковою угодою від 31.11.2023 №3 продовжили строк виконання робіт до 22.12.2023 (далі разом - спірні додаткові угоди).
8.          Підставою для укладення спірних додаткових угод були листи замовника від 25.10.2023 № 665 та від 22.11.2023 № 721, в яких останній запропонував підряднику продовжити строки виконання робіт за договором з метою, зокрема внесення коректив у ремонтні роботи згідно ДБН В.2.2-5:2023 «Захисні споруди цивільного захисту».
9.          В додатковій угоді від 20.12.2023 №4 сторони домовились зменшити обсяги закупівлі та ціну договору до 4 180 612, 54 грн.
10.          18.12.2023 сторони підписали акт №1 виконаних підрядних робіт на суму 4   180   612,   54   грн без зауважень з боку замовника. 
11.          Актом від 05.01.2024 огляду об`єкта щодо можливості його використання для укриття населення як найпростішого укриття, за участі представника Новомосковського районного управління ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, підвальне приміщення гімназії № 7 у м. Новомосковську рекомендовано до використання як найпростіше укриття та включення до фонду захисних споруд.
Узагальнений зміст позовних вимог та підстав позову 
12.          Виконувач обов`язків керівника Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області (далі - прокурор) звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Новомосковської міської ради (далі - Рада) та Управління до ТОВ   «Нью Білд Істейт» про визнання недійсними спірних додаткових угод та стягнення з відповідача на користь Управління 489 131,24 грн пені та штрафу. 
13.          На обґрунтування позовних вимог зазначає, що спірні додаткові угоди укладені з порушенням вимог пункту 4 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», що є підставою для визнання їх недійсними відповідно до статей 203, 215 Цивільного кодексу України. Як наслідок, з відповідача підлягає стягненню неустойка за порушення встановленого договором строку виконання будівельних робіт. 
Узагальнений зміст та обґрунтування рішення суду першої інстанції 
14.          Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 17.09.2024 позов задовольнив частково. Визнав недійсними спірні додаткові угоди та стягнув з відповідача на користь позивача-2 98   244, 18 грн пені та    146   321, 44 грн штрафу. В іншій частині позову відмовив.
15.          Суд зазначив, що зміст спірних додаткових угод суперечить пункту 4 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки продовження строків виконання зобов`язань за договором відбулося за відсутності для цього документально підтверджених об`єктивних обставин, у т.ч. обставин непереборної сили, що є порушенням принципів процедури закупівлі та фактично нівелює результати торгів.
16.          Разом з тим, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, що обумовило часткове задоволення позову в цій частині.
Узагальнений зміст та обґрунтування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції
17.          Центральний апеляційний господарський суд постановою від 06.02.2025 рішення суду першої інстанції скасував в частині задоволення позову, у цій частині ухвалив нове рішення про відмову в позові.
18.          Суд апеляційної інстанції виходив з того, що ініціатором збільшення строку виконання будівельних робіт за договором був сам замовник, який не приймав вже виконані відповідачем роботи, висуваючи додаткові технічні вимоги до об`єкта. Зокрема, просив дообладнати реконструйоване підвальне приміщення з тим, щоб його можна було використовувати як укриття. При цьому роботи за договором відповідач виконав належним чином, збитки у територіальної громади міста Новомосковськ внаслідок дій/бездіяльності відповідача відсутні. Отже, за результатами проведення будівельних робіт за договором у розумні строки досягнуто фактичної мети публічної закупівлі. Відповідно при укладенні спірних додаткових угод сторони не допустили порушення вимог пункту 4 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Касаційна скарга
19.          Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, прокурор звернувся з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини 2 статті 287 ГПК України, рішення суду першої інстанції залишити в силі. 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Узагальнені доводи касаційної скарги 
20.          Суд апеляційної інстанції неправильно застосував статті 3, 5, пункт 4 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», порушив статтю 236 ГПК України без урахування висновків щодо застосування цих норм права, викладених у постановах Верховного Суду від 27.02.2024 у справі № 927/863/23, від 30.01.2024 у справі №   907/811/21, від 05.09.2018 у справі № 910/21806/17, від 06.06.2023 у справі №   910/21100/21 щодо можливості внесення змін до договору про закупівлю про продовження строку виконання зобов`язань у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження. 
21.          Відсутній висновок Верховного Суду про застосування пункту 4 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» як підстави для визнання недійсними додаткових угод про продовження строку виконання робіт за договором підряду як таких, що укладені без надання документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження.
22.          Суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази в їх сукупності, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Позиція відповідача у відзиві на касаційну скаргу
23.          Висновок суду апеляційної інстанції про дотримання сторонами вимог Закону України «Про публічні закупівлі» при укладенні спірних додаткових угод є законним та обґрунтованим, а доводи касаційної скарги безпідставні.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду попередньої інстанції
24.          Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
25.          Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад викладені у Законі України «Про публічні закупівлі», метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
26.          Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 зазначеного Закону, договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
27.          Згідно з частиною 1 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
28.          З аналізу положень Закону України «Про публічні закупівлі» вбачається те, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, та повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного та Господарського кодексів України, які визначають загальну процедуру внесення змін до договору (постанова Верховного Суду від 08.11.2023 у справі № 926/3421/22).
29.          Так, згідно з пунктом 4 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
30.          Отже, вказана норма передбачає можливість внесення змін до договору про закупівлю (зміна істотних умов) щодо продовження строку виконання зобов`язань у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження (постанови Верховного Суду від 05.09.2018 у справі №   910/21806/17, від 06.06.2023 у справі № 910/21100/21, на які посилається заявник касаційної скарги).
31.          Аналогічні за змістом положення передбачені у підпункті 4 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 12.10.2022 № 1178 (далі - Особливості), за приписами яких істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпунктів 13 та 15 пункту 13) цих Особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, продовження строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
32.          У постановах від 30.01.2024 у справі № 907/811/21, від 27.02.2024 у справі №   927/863/23 (на які посилається скаржник), Верховний Суд виснував, що під час дії договору сторони можуть змінити таку істотну умову, як строк виконання зобов`язань (строк поставки товару) шляхом продовження такого строку, однак виключно лише за наявності виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження. 
33.          Суд апеляційної інстанції, дослідивши та надавши оцінку наданим сторонами доказам, встановив наявність документально підтверджених об`єктивних обставин, що стали підставою для продовження строку виконання зобов`язань за договором шляхом укладення спірних додаткових угод. При цьому ініціатором продовження строку виконання робіт за договором був сам позивач-2, який прийняв виконані відповідачем роботи без жодних зауважень щодо обсягу та якості, тобто за результатом виконання договору було досягнуто фактичної мети публічної закупівлі. 
34.          З огляду на наведене апеляційний суд дійшов правомірного висновку про дотримання сторонами при укладенні спірних додаткових угод вимог Закону України «Про публічні закупівлі» та, відповідно, відсутність правових підстав для визнання цих угод недійсними.
35.          Такий висновок суду апеляційної інстанції не суперечить, а навпаки відповідає наведеним вище висновкам Верховного Суду, про неврахування яких апеляційним судом стверджує прокурор в касаційній скарзі. 
36.          Доводи прокурора про відсутність документально підтверджених об`єктивних обставин для продовження строку договору за своєю суттю зводяться до незгоди з встановленими судом апеляційної інстанції фактичними обставинами та наданою їм оцінкою, та до спонукання суду касаційної інстанції до переоцінки доказів, які вже були досліджені судом, та встановлення на їх підставі інших обставин справи, ніж були встановлені судом апеляційної інстанції, що відповідно до положень статті 300 ГПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
37.          Отже, наразі існує висновок Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах пункту 4 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» і здійснене судом апеляційної інстанції правозастосування з огляду на встановлені у цій справі фактичні обставини такому висновку відповідає.
38.          У зв`язку з чим касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, підлягає закриттю на підставі пункту 4 частини 1 статті 296 ГПК України.
39.          Щодо посилань прокурора на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України, з огляду на наявність підстави, передбаченої пунктом 1 частини 3 статті 310 цього Кодексу, а саме - суд не дослідив зібрані у справі докази, Верховний Суд зазначає наступне.
40.          Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судового рішення, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 ГПК України.
41.          Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього кодексу.
42.          За таких обставин недостатніми є доводи скаржника про неповне дослідження судом апеляційної інстанції зібраних у справі доказів за умови не підтвердження підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 ГПК України.
43.          Отже, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України, також не знайшла підтвердження під час здійснення касаційного провадження.
44.          Здійснюючи аналіз доводів касаційної скарги у співвідношенні до обраних прокурором підстав касаційного оскарження, колегія суддів виходить з того, що ним не аргументовано необхідності забезпечити сталість і єдність судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду». Адже перегляд остаточного й обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватися лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі, адже повноваження Верховного Суду мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у касаційній скарзі не зазначено й не обґрунтовано.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
45.          З огляду на те, що наведена прокурором підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, колегія суддів на підставі пункту   4 частини 1 статті 296 цього Кодексу дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою у частині зазначеної підстави касаційного оскарження.
46.          За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
47.          Відповідно до частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
48.          Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею   300 ГПК України, колегія суддів вважає, що викладені у касаційній скарзі доводи не отримали підтвердження під час касаційного провадження, в зв`язку з чим немає підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваної постанови.
Розподіл судових витрат
49.          Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.
Керуючись статтями 296, 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.
2. Касаційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури з підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення, а постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.02.2025 у справі №   904/2722/24 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                                     Міщенко І. С.
Судді                                                                                                    Берднік І. С.
                                                                                             Зуєв В. А.