УХВАЛА

24 квітня 2025 року 
м. Київ

cправа №  922/5241/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульського Г. М. - головуючого, Краснова Є. В., Волковицької Н. О., 
розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2025
за позовом керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова
до: 1) Харківської міської ради;
2) Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради;
3) ОСОБА_2 ;
4) ОСОБА_1 
про визнання незаконним та скасування рішення в частині, визнання недійсним договору, припинення права власності та витребування майна,
ВСТАНОВИВ:
13.03.2025 (через систему ?Електронний суд?) ОСОБА_1 звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2025 (повний текст складено 27.02.2025).
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.04.2025 касаційну скаргу залишено без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у зв`язку з тим, що скаржником належним чином не обґрунтовано виключні випадки касаційного оскарження, передбачені пунктом 8 частини 1 і пункту 3 частини 3 статті 310 ГПК України та не надано належних доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги у встановлених законом порядку та розмірі; надано скаржнику строк для усунення недоліків.
10.04.2025 скаржником подано заяву про усунення недоліків із належним обґрунтуванням виключних випадків касаційного оскарження та наданням належних доказів доплати судового збору у встановлених законом порядку та розмірі.
У зазначеній ухвалі Верховного Суду від 03.04.2025 було зазначено, зокрема, про необхідність усунення недоліків щодо виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 3 частини 3 статті 310 ГПК України.
На виконання цих вимог Суду скаржник у своїй заяві від 03.04.2025 зазначив те, що на розгляд суду учасниками справи були подані клопотання про застосування загальної та спеціальної позовної давності у тому числі до вимог про витребування майна від останнього набувача.
Згідно із пунктом 3 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень частин 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13- зазначено, що «для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог (див. пункти 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц)».
Отже, вирішення питання про позовну давність має врегульовуватися не на стадії судового розгляду у разі звернення до суду із відповідною заявою (скаржник зазначає про клопотання про застосування загальної та спеціальної позовної давності), а за наслідками вирішення спору по суті, тому визначена скаржником підстава для касаційного перегляду, передбачена пунктом 3 частини 3 статті 310 ГПК України, відсутня.
Крім того, у разі звернення із касаційною скаргою за пунктом 3 частини 3 статті 310 ГПК України для суду та учасників судового процесу має бути очевидним, що у суду касаційної інстанції має існувати можливість погодитися із необґрунтованим їх відхиленням судом нижчої інстанції такого клопотання, або ж не погодитися із цим. Тобто, у суду касаційної інстанції має існувати процесуальна можливість або погодитися із незаконним відхиленням клопотання, або відхилити такі доводи скаржника, тоді як питання про застосування наслідків спливу позовної давності має врегульовуватися не на стадії судового розгляду, а за наслідками вирішення спору у разі коли судом буде встановлено, що діями відповідача (відповідачів) було порушено права позивача.
Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень пункту 3 частини 3 статті 310 ГПК України, зазначає, що такими є повноваження обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є можливою.
Отже, за наслідками усунення недоліків касаційної скарги суд касаційної інстанції дійшов висновку, що правові підстави для відкриття касаційного провадження за пунктом 3 частини 3 статті 310 ГПК України відсутні.
З огляду на те, що скаржником усунуто інші недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, тому відповідно до частини 3 статті 174 ГПК України вона вважається поданою у день первинного її подання та є такою, що відповідає вимогам статті 290 ГПК України.
Згідно з приписами частин 1, 4 статті 294 ГПК України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій повідомляється про дату, час і місце розгляду скарги, а також про витребування матеріалів справи. В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
За правилами пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Отже, приймаючи до уваги обґрунтування скаржником підстав касаційного оскарження щодо неправильного застосування господарськими судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права за виключними випадками, які передбачені пунктами 1, 4 (з посиланням на пункт 8 частини 1 статті 310 ГПК України) частини 2 статті 287 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що матеріали касаційної скарги є достатніми для відкриття касаційного провадження та відповідно до частини 3 статті 301 вказаного Кодексу належить здійснити розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. 
Інших виключних випадків касаційного оскарження, передбачених частиною 2 статті 287 ГПК України, у касаційній скарзі не наведено.
Крім того, ОСОБА_1 заявив клопотання про зупинення виконання Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2025 до закінчення її перегляду в касаційному порядку, яке мотивовано тим, що здійснення виконавчих дій з примусового виконання постанови, що утруднить або зробить неможливим виконання остаточного рішення суду касаційної інстанції; не зупинення оскаржуваної постанови, зважаючи на законодавчо встановлену вимогу примусового виконання рішень, в подальшому не буде можливо повернути майно, яке вже арештоване та на яке може бути звернено стягнення, що призведе до вкрай негативних та невиправданих наслідків як для скаржника так і для Харківської міської ради, на користь якої оскарженим рішенням суду апеляційної інстанції вирішено витребувати нерухоме майно. 
Абзацом 2 частини 4 статті 294 ГПК України передбачено, що за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії, якщо зупинити його виконання неможливо.
За приписами частини 1 статті 332 ГПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо.
Ураховуючи характер правовідносин та викладені у заяві доводи, які є обґрунтованими, а також зважаючи на те, що внаслідок виконання оскаржуваної постанови до закінчення її перегляду в касаційному порядку, поворот її виконання і повернення сторін до попереднього стану може бути утрудненим або неможливим, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення виконання судового рішення.
Згідно із статтею 295 ГПК України, учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.
Оскільки подання відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі є правом учасників справи, у разі реалізації такого права суд касаційної інстанції встановлює відповідний строк для подання зазначеного відзиву.
Керуючись статтями 234, 287-290, 294, 295, 301, 332 ГПК України, 
УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2025 з підстав неправильного застосування апеляційним господарським судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права за виключними випадками, які передбачені пунктами 1, 4 (з посиланням на пункт 8 частини 1 статті 310 ГПК України) частини 2 статті 287 ГПК України.
2. Призначити касаційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 04 червня 2025 року о 10:50 у приміщенні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м.  Київ, вул. О.  Копиленка, 6, в залі судових засідань № 10 (кабінет №332).
3. Клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання судового рішення задовольнити; зупинити виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2025 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
4. Витребувати матеріали справи №922/5241/21 із Господарського суду Харківської області та/або Східного апеляційного господарського суду.
5. У разі, якщо учасник справи скористається наданим статтею 295 ГПК України правом подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу, такий відзив та докази надсилання його копій і доданих до нього документів іншим учасникам справи, має бути поданий до Касаційного господарського суду (01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6) у строк до 14.05.2025.
6. Довести до відома учасників справи, що явка їх представників у судове засідання не є обов`язковою.
7. Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://supreme.court.gov.ua.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                 Г. М. Мачульський

Судді                                                                                           Є. В. Краснов

                                                                                           Н. О. Волковицька