УХВАЛА

31 березня 2025 року 
м. Київ

справа №440/12071/21
адміністративне провадження № К/990/12798/25  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Білак М.В.,
суддів: Желєзного І.В., Мельник-Томенко Ж.М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року у справі №440/12071/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектури та містобудування України, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Державної інспекції архітектури та містобудування України, у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 02 вересня 2021 року №414 «ОС» «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 на посаді головного інспектора будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільними документами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області з 03 вересня 2021 року;
- стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 вимушений прогул з 03 вересня 2021 року по день поновлення на роботі;
- стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 20000,00 грн моральної шкоди.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 02 вересня 2021 року за № 414 «ОС» «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено з 03 вересня 2021 року ОСОБА_1 на займаній до звільнення посаді головного інспектора будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільними документами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області. Допущено негайне виконання рішення суду в частини поновлення ОСОБА_1 на займані до звільнення посаді головного інспектора будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільними документами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири гривні) та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 (п`ять тисяч гривень).
08 жовтня 2024 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року по справі №440/12071/21 відмовлено.
26 березня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року у справі №440/12071/21. Заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій, задовольнити заяву про зміну способу та порядку виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року по справі №440/12071/21.
На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною другою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Такими ухвалами в силу пунктів 3, 4, 5, 13, 17, 20 частини першої статті 294 КАС України є ухвали щодо: повернення заяви позивачеві (заявникові); відмови у відкритті провадження у справі; залишення позову (заяви) без розгляду; закриття провадження у справі; відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.
Водночас оскаржена ухвала суду першої інстанції, а також постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за результатами перегляду такої ухвали, не входить до переліку тих судових рішень, які відповідно до процесуального закону можуть оскаржуватися у касаційному порядку.
Отже, Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає можливості касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у  задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання рішення, а також постанови суду апеляційної інстанції, прийнятої за наслідками перегляду вказаної ухвали.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За таких обставин у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, 355, 359 КАС України, 
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року у справі №440/12071/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектури та містобудування України, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не оскаржується.

Судді                                                                                          М.В. Білак

                                                                                          І.В. Желєзний

                                                                                          Ж.М. Мельник-Томенко