ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року 
м. Київ

cправа №  913/374/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Булгакової І.В., 
за участю секретаря судового засідання Барвіцької М.Т.,

представників учасників справи:
позивача - Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ «Приватбанк», позивач) - Сокуренко Є.С. (адвокат), Гордієнко В.А. (адвокатка),
відповідачів:
1) Селянського фермерського господарства «Моноліт» (далі - СФГ «Моноліт») - не з`явився, 
2) ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) - Наконечний В.Л. (адвокат),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду Луганської області від 16.12.2024 (головуючий - суддя Вінніков С.В.) та
постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 (головуючий - суддя Гребенюк Н.В., судді: Слободін М.М., Шутенко І.А.)

та касаційну скаргу АТ «Приватбанк»
на додаткове рішення Господарського суду Луганської області від 03.01.2025 (головуючий - суддя Вінніков С.В.) та 
постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 (головуючий - суддя Гребенюк Н.В., судді: Слободін М.М., Шутенко І.А.)

у справі за позовом АТ «Приватбанк»
до СФГ «Моноліт», ОСОБА_1 ,
про стягнення 1       607 607,17 грн.

ВСТУП

Причиною виникнення спору у справі є наявність/відсутність підстав для  стягнення з відповідачів коштів за кредитним договором.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог 
1.1. АТ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором у сумі 1 607 607,17 грн, яка складається із простроченої заборгованості за кредитом в сумі 1 160 092,76 грн та заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами у сумі 447 514,41 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням СФГ «Моноліт» зобов`язань з повернення сум кредиту, сплати процентів за кредитним договором, виконання зобов`язань за яким забезпечено договором поруки, який укладений АТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 .

2.        Короткий зміст судових рішень
2.1. Господарський суд Луганської області рішенням від 16.12.2024 позов задовольнив частково. Стягнув солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитом у сумі 1 160 092,76 грн, за процентами за користування кредитом у сумі 161 147,65 грн. У решті позову відмовив.

2.2. Східний апеляційний господарський суд постановою від 11.03.2025 скасував рішення Господарського суду Луганської області від 16.12.2024 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів процентів за користування кредитними коштами у сумі 286 366,76 грн та ухвалив в цій частині нове рішення, яким задовольнив вказані позовні вимоги. Стягнув солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами у сумі 286 366,76 грн. В іншій частині рішення Господарського суду Луганської області від 16.12.2024 залишив без змін. 

2.3. Господарський суд Луганської області додатковим рішенням від 03.01.2025, яке Східний апеляційний господарський суд постановою від 11.03.2025 залишив без змін, стягнув з АТ «Приватбанк» на користь СФГ «Моноліт» витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 2 288,73 грн; стягнув з АТ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 12 140,75 грн.

3. Короткий зміст вимог касаційних скарг
3.1. ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі №913/374/24 скасувати повністю, а рішення Господарського суду Луганської області від 16.12.2024 скасувати в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в сумі 7 598,48 грн та за процентами в сумі 41 811,34 грн і ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким у задоволенні позовних вимог АТ «Приватанк» до ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитом в сумі 7 598,48 грн та за процентами в сумі 41 811,34 грн відмовити. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. Також скаржник надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс та очікує понести у звязку з розглядом справи у суді касаційної інстанції. 

3.2. АТ «Приватбанк» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Луганської області від 03.01.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі №913/374/24 про стягнення з АТ «Приватбанк» витрат на професійну правничу допомогу адвоката та прийняти нову постанову, якою покласти судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката на відповідачів в повному обсязі. 

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи касаційної скаги ОСОБА_1 .
4.1. З посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зазначає про те, що суд апеляційної інстанції застосував:

4.1.1. частину другу статті 1050 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 28.10.2020 у справі №362/3054/14-ц, від 26.01.2022 у справі №442/7773/17 та від 24.05.2023 у справі №924/1112/21;

4.1.2. частину четверту статті 75 ГПК України без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №917/1345/17 та постанові Верховного Суду від 18.03.2024 у справі №171/52/22;
4.1.3. абзац третій частини третьої статті 202, частину першу статті 559 ЦК України без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №910/13109/18 та постановах Верховного Суду від 02.08.2022 у справі №904/854/20, від 27.02.2024 у справі №916/2239/22.

4.2. З посиланням на пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України та пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України зазначає про те, що суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази.

5. Доводи касаційної скарги АТ «Приватбанк»
5.1. З посиланням на пункт 1 частини першої статті 287 ГПК України зазначає про те, що апеляційний суд застосував положення статей 126, 129, 244 ГПК України без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постановах Верховного Суду від 23.12.2021 у справі №925/81/21, від 09.02.2022 у справі №910/17345/20, від 07.03.2023 у справі №922/3289/21, від 12.11.2024 у справі №910/16893/23.

6. Позиція інших учасників справи
6.1. У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 АТ «ПриватБанк» заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх незаконність та необґрунтованість, і просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін як такі, що прийняті з дотриманням норм права.

6.2. У відзиві на касаційну скаргу АТ «Приватбанк» ОСОБА_1 заперечує проти доводів скаржника, просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. Зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат, які поніс та очікує понести під час розгляду справи судом касаційної інстанції, а остаточний розмір витрат на професійну правничу допомогу разом з документами буде наданий до Суду у відповідності до частини восьмої статті 129 ГПК України.

7. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ЯКІ ВКАЗАНІ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ У ОСКАРЖУВАНИХ РІШЕННЯХ
7.1. АТ «Приватбанк» як банком та СФГ «Моноліт» як позичальником 18.03.2021 в електронному вигляді шляхом підписання кваліфікованими електронними підписами укладено кредитний договір №31648279-КД-1, за умовами якого вид кредиту - не відновлювальна кредитна лінія. Надається у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в формі одноразового надання повної суми кредитного ліміту (пункт А.1 кредитного договору).

7.2. Згідно з умовами наведеного договору: ліміт  договору:  1 471 064 грн 78 коп, у тому числі на наступні цілі: у розмірі 1 440 670 грн 86 коп на придбання колісного трактора New Holland T6050; у розмірі 30 393 грн 92 коп на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених пунктами 2.1.5, 2.2.12 цього договору. Забороняється використання кредитних коштів для погашення кредитів і відсотків або іншої заборгованості за кредитними договорами, виплати дивідендів, надання фінансової допомоги (пункт А2 кредитного договору).

7.3. Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з пунктом А.1 цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у пункті А.2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці пункту 2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни. Невідновлювальна кредитна лінія надається банком для придбання позичальником основних засобів шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника: ТОВ «Агроресурс» (пункт 1.1 кредитного договору).

7.4. Відповідно до пункту 2.1.5 кредитного договору відповідно до цього договору позичальник клопоче перед банком про надання йому кредиту на сплату чергових страхових платежів у відповідності до договорів страхування, укладених у відповідності до пункту 2.2.12 цього договору, та доручає банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно договорів страхування. Перерахування коштів на сплату чергових страхових платежів здійснюється в національній валюті України. Зазначене доручення щодо надання кредиту та списання грошових коштів позичальника не підлягає виконанню банком при настанні будь-якої з наступних подій (на дату проведення страхового платежу згідно договорів страхування): втрати предмету застави/іпотеки за обставинами, за які заставодержатель не відповідає, якщо заставодавець/іпотекодавець не замінив або не відновив предмет застави/іпотеки, втрати можливості звернення стягнення на майно, надане у заставу/іпотеку в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором (у т.ч. втрати, знищенні, пошкодженні або недоступності предмету застави/іпотеки для банку з будь-яких інших приводів), підтверджений актами перевірок; до терміну повернення кредиту менше 30 днів; кількість днів безперервного прострочення по тілу кредиту більше 90 днів; заборгованість по тілу кредиту менше або дорівнює подвійній сумі страхового платежу; строк кредиту з дати укладення цього договору не більше 1 року.

7.5. У пункті 2.2.12 кредитного договору сторони передбачили, що позичальник зобов`язується належно оформити договор(и) застави сільськогосподарської техніки від 18.03.2021 №31648279-ДЗ-1/1; у забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, договор(и) страхування заставленого майна, а також надати інші необхідні документи. Під «належним оформленням договору(ів) застави сільськогосподарської техніки» сторони розуміють підписання позичальником та/або іншими заставодавцями договору(ів) застави сільськогосподарської техніки, нотаріальне посвідчення (за згодою сторін або відповідно до чинного законодавства), іншу передбачену чинним законодавством процедуру реєстрації предмету застави/іпотеки. Під належним оформленням договору(ів) страхування заставленого майна» сторони розуміють укладення/подовження строку дії позичальником та/або іншими заставодавцями договору(ів) страхування заставленого майна з однією з акредитованих банком страхових компаній, перелік яких опубліковано за адресою: https://privatbank.ua/ru/business/strahovoy-calc.

7.6. Термін повернення кредиту 01.12.2025 (пункт А.3 кредитного договору).

7.7. Зобов`язання позичальника забезпечується: договором застави сільськогосподарської техніки від 18.03.2021 №31648279-ДЗ-1/1; договором поруки від 18.03.2021 №31648279-ДП-1/1 (пункт А.5 кредитного договору).

7.8. За користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 14,33% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (пункт А.6 кредитного договору).

7.9. У випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань, передбачених пунктом 2.2.13 цього договору, банк за користування кредитом встановлює позичальнику проценти у розмірі 19,33% річних. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням підстави - порушення зобов`язань, передбачених пунктом 2.2.13 цього договору та дати початку нарахування підвищених процентів, без внесення змін до цього договору. За умови відновлення виконання позичальником зобов`язань, передбачених пунктом 2.2.13 цього договору, позичальник за користування кредитом сплачує проценти у розмірі, зазначеному в пункт А.6 цього договору та дати початку її нарахування (пункт А.6.1 кредитного договору).

7.10. У випадку порушення позичальником грошового зобов`язання по сплаті кредиту позичальник сплачує банку проценти за користуванням кредитом у розмірі 28,66 (двадцять вісім цілих шістдесят шістьсотих) % річних від суми простроченої) заборгованості за кредитом (пункт А.7 кредитного договору).

7.11. Проценти, встановлені пунктами А.6, А.6.1 договору, нараховуються та сплачуються щомісячно, датою сплати процентів є 1-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання цього договору, якщо інше не передбачене пункт 7.3 цього договору. У випадку несплати процентів вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання цього договору згідно з пунктом 2.3.2 цього договору). Платежі по кредиту сплачуються відповідно до графіку, який є невід`ємною частиною договору (пункт А.8 кредитного договору).

7.12. Будь-які повідомлення, запити та кореспонденція за цим договором або у зв`язку з ним повинні бути в письмовій формі, можуть передаватися по електронній пошті, за умови, що оригінали юридично важливої кореспонденції і документації повинні передаватися визнаною в Україні кур`єрською службою або вручатися особисто. Будь-яке таке повідомлення повинно бути адресовано одержувачу на його адресу, що вказана нижче, або за іншою адресою, яка може час від часу повідомлятися в письмовій формі одержувачем відправнику як адреса одержувача. Для доказу вручення повідомлення або документа буде достатнім довести, що доставка була здійснена особисто або що конверт, що містить повідомлення або документ, мав вірно вказану адресу і був доставлений (відповідно до вимог цього пункту, і всі поштові витрати були повністю оплачені), або що повідомлення електронною поштою було відправлено на адресу електронної пошти відповідної сторони. Адреса, згадана для обміну повідомленнями, така: адреса банку: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, 49094, Україна, електронна пошта: help@pb.ua, адреса позичальника: АДРЕСА_1, електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 (пункт А.11 кредитного договору).

7.13. Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит згідно з пунктом А.1 цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у пункті А.2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці пункту 2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни. Невідновлювальна кредитна лінія (далі - кредит) надається банком для придбання позичальником основних засобів шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника ТОВ «Агроресурс» (пункт 1.1 кредитного договору).

7.14. Термін повернення кредиту зазначений у пункті А.3 цього договору. Зазначений термін може бути змінений згідно з пунктами А.10, 2.3.2, 2.4.1 цього договору (пункт 1.2 кредитного договору).

7.15. При настанні будь-якої з наступних подій: неотриманні від позичальника згоди на зміну процентної ставки за користування кредитом, зміну періодичності порядку сплати платежів по кредиту; порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, у т.ч. у випадку порушення цільового використання кредиту; порушенні заставодавцями/іпотекодавцями зобов`язань за договорами застави/іпотеки, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, отриманні повідомлення від заставодавців про дострокове затребування вкладу (повністю або частково) за договором, майнові права за яким передані банку у заставу; неотриманні від заставодавців/іпотекодавців до укладення договору застави/іпотеки та під час його/їх дії повідомлення про усі відомі йому/їх права та вимоги інших осіб на предмет застави/іпотеки, у т.ч. не зареєстровані у встановленому порядку; у випадку передачі предмету застави/іпотеки іншій особі без згоди заставодержателя; порушенні заставодавцями/іпотекодавцями правил про заміну предмету застави; втрати предмету застави/іпотеки за обставинами, за які заставодержатель не відповідає, якщо заставодавець/іпотекодавець не замінив або не відновив предмет застави/іпотеки; порушенні господарським/цивільним судом справи про банкрутство позичальника або про визнання недійсними установчих документів позичальника, або про відміну державної реєстрації позичальника; ухваленні (прийнятті) власником або компетентним органом рішення про ліквідацію позичальника; притягнення до кримінальної відповідальності відносно керівництва позичальника; втрати можливості звернення стягнення на майно, надане у заставу/іпотеку в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором (у т.ч. втрати, знищенні, пошкодженні або недоступності предмету застави/іпотеки для банку з будь-яких інших привидів), підтверджений актами перевірок; встановлення невідповідності дійсності відомостей, що містяться у пункті 2.2.10 цього договору; наявності судових рішень про стягнення грошових коштів з поточного рахунку позичальника, що набули законної чинності, наявності арешту на поточних рахунках, що належать позичальнику, наявності платіжних вимог про примусове списання та інших обставин, які явно свідчать про те, що наданий позичальнику кредит не буде повернений своєчасно; неодноразовому (два і більше разів) надання позичальником розрахункових документів на використання кредиту в порушення порядку, передбаченого пунктом 1.1 цього договору, банк, на свій розсуд, має право:

а) змінити умови цього договору - зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі статтями 212,       611,       651 ЦК України       за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором;

або: б) розірвати цей договір у судовому порядку. При цьому в останній день дії цього договору позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором;

або: в) достроково розірвати цей договір та вимагати повернення коштів/погашення заборгованості у разі, коли здійснення ідентифікації та/або верифікації позичальника є неможливим; якщо у суб`єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені;

або: г) згідно зі статтею 651 ЦК України, статтею 188 Господарського кодексу України здійснити одностороннє розірвання договору з відправленням позичальнику повідомлення.

7.16. У зазначену у повідомленні дату цей договір вважається розірваним. При цьому в останній день дії договору позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором. Одностороння відмова від цього договору не звільняє позичальника від відповідальності за порушення зобов`язань за цим договором (пункт 2.3.2 кредитного договору).

7.17. Банк, незалежно від настання термінів виконання зобов`язань позичальником за цим договором, має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, при настанні умов, передбачених пункт 2.3.2 цього договору або порушення позичальником вимог пункт 1.1 цього договору в частині вимог щодо цільового використання кредитних коштів, або у випадку зменшення розміру активів позичальника на 30 і більше процентів у порівнянні з розміром його активів зазначених у відповідній річній звітності за попередній рік (пункт 2.3.8 кредитного договору).

7.18. За користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з пунктами 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.3.2, 2.4.1 цього договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у пунктах А.6, А.6.1 цього договору. У випадку встановлення банком у порядку, передбаченому пунктом 2.3.12 цього договору, зменшеної процентної ставки, умови цього пункту вважаються скасованими з дати встановлення зменшеної процентної ставки (пункт 4.1 кредитного договору).

7.19. В разі порушення строків повернення кредиту позичальник сплачує банку проценти у розмірі, встановленому у пункті А.7 цього договору (пункт 4.2 кредитного договору).

7.20. У випадку, якщо дата погашення та/або сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки згідно з цим договором припадає на вихідний або святковий день, зазначені платежі повинні бути здійснені у банківський день, що передує вихідному або святковому дню. Банківський день - день, у який банківські установи України відкриті для проведення операцій з переказу грошових коштів з використанням каналів взаємодії з НБУ. У випадку, якщо дата погашення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки згідно з цим договором припадає на вихідний або святковий день та позичальник має відкриті в банку поточні рахунки, позичальник має право в відповідний вихідний або святковий день (пункт 4.4 кредитного договору).

7.21. Нарахування процентів та комісій здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік, а також комісія та пеня розраховуються виходячи з 360 днів на рік. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів, не враховується (пункт 4.8 кредитного договору).

7.22. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов`язань (пункт 6.2 кредитного договору).

7.23. У додатку №1 до кредитного договору сторони передбачили графік платежів, у якому визначили дату погашення кредиту, суму погашення, суму страхового платежу до погашення.

7.24. Сторонами 18.03.2021 в електронному вигляді шляхом підписання кваліфікованими електронними підписами укладена додаткова угода №1 до кредитного договору від 18.03.2021 №31648279-КД-1, якою внесені до нього зміни, зокрема сторони узгодили: протягом строку кредиту, зазначеного в пункті А.3 договору, за умови належного виконання позичальником положень Порядку, Програми фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємництва (далі - Програма) та умов цієї додаткової угоди, позичальник має право на отримання фінансової державної підтримки. Кредитні кошти позичальник витрачає з метою: розвитку підприємництва, зокрема сприяння розвитку суб`єктів підприємництва, збільшення обсягів виробництва, експорту, імпортозаміщення, високотехнологічного виробництва, енергоефективності, впровадження інновацій, сприяння створенню нових робочих місць та підприємств, поверненню трудових мігрантів до України; придбання та/або модернізацію основних засобів позичальником, за винятком придбання транспортних засобів (крім тих, що будуть використовуватися в комерційних та виробничих цілях). Умови та порядок надання фінансової державної підтримки позичальнику, визначені Порядком та цією додатковою угодою.

7.25. Відповідно до пункту 2.1 додаткової угоди за користування кредитом на умовах та в порядку визначених цією додатковою угодою, позичальник сплачує банку базову процентну ставку. Базова процентна ставка за кредитом змінювана, та становить на дату укладення цієї додаткової угоди розмір 14,33% річних. Розмір базової процентної ставки визначений за формулою: індекс UIRD (3 місяці) + 7%; де індекс UIRD - український індекс ставок за депозитами фізичних осіб, що розраховується на основі номінальних ставок ринку депозитів фізичних осіб, які оголошуються банками України на строк 3 місяці. На дату укладення цієї додаткової угоди значення індексу береться на дату, що передує даті підписання цієї додаткової угоди, або остання, що опублікована на офіційному сайті Національного банку України. Дані про величину індексу є загальнодоступними в мережі інтернет на офіційному сайті Національного банку України. Банк щокварталу з урахуванням зазначеного індексу переглядає розмір базової процентної ставки. При перегляді розміру базової процентної ставки банк використовує розмір індексу UIRD, що офіційно визначений на 14 число останнього місяця календарного кварталу або розміру, що є останнім до цієї дати та опублікованим на сайті Національного банку України, надалі дата перегляду розміру базової процентної ставки. Датою зміни розміру базової процентної ставки за користування кредитом є 1 число першого місяця календарного кварталу, що слідує за кварталом, в якому банк визначив розмір індексу UIRD для розрахунку базової процентної ставки на наступний календарний квартал. Про зміну розміру базової процентної ставки банк за 15 календарних днів повідомляє позичальника/поручителя/заставодавця та інших зобов`язаних за договором осіб, на свій вибір шляхом: відправлення СМС-повідомлень на мобільний телефон клієнта; відправлення повідомлення за допомогою мобільного додатка «Viber»; ОТР-паролю; поштового листа; телеграми; повідомлення електронною поштою; повідомлення в банкоматах і терміналах самообслуговування; друку інформації на чеках в POS-терміналах; IVR-обдзвону; комунікації у ПК Приват24, в т.ч. його мобільній версії, комунікації в чаті з персональним менеджером «Чат Sender», а також за допомогою інших мобільних додатків банка та інших засобів комунікації.

7.26. Згідно з пунктом 2.2 додаткової угоди у випадку прострочення понад 15 днів позичальником своїх зобов`язань по погашенню кредиту і/або процентів в розмірі, зазначеному в пунктах 2.3, 2.7 цієї додаткової угоди, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у порядку та в розмірі:

в період прострочення з 1-го до 15-го включно - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на період прострочення;

в період з 16 числа місяця, в якому виникла прострочена заборгованість до дати її погашення - в розмірі, визначеному за формулою: розмір базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно з пунктом 2.1 цієї додаткової угоди + 5% річних; в період з дати погашення заборгованості до кінця місяця, в якому існувала заборгованість - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на дату сплати.

7.27. Позичальник щомісяця 1 числа місяця, що слідує за звітним місяцем, здійснює сплату процентів за користування кредитом у розмірі, з урахуванням вимог, що зазначені в пунктах 2.1 - 2.3 цієї додаткової угоди (пункт 2.4 додаткової угоди).

7.28. У додатку №1 до додаткової угоди №1 до кредитного договору сторони визначили графік погашення платежів, а саме дату, суму кредиту до погашення, суму страхового платежу до погашення.

7.29. На виконання умов кредитного договору ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» як страховик та СФГ «Моноліт» як страхувальник 18.03.2021 уклали договір добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) №DNH0MA-212I3K4, за умовами якого застрахованили транспортний засіб - трактор колісний New Holland T6050 2020 року випуску.

7.30. Відповідно до пункту 9 договору страхування строк дії договору страхування дорівнює 12 місяцям з 19.03.2021 по 18.03.2022 включно. При цьому договір набуває чинності з 00 годин 00 хвилин дня, наступного за днем сплати страхового платежу на поточний рахунок страховика.

7.31. У пункті 10 договору страхування сторони передбачили, що дія договору продовжується на наступний період страхування за умови зарахування наступного страхового платежу на поточний рахунок страховика в повному обсязі за наступний період страхування не пізніше дати, встановленої у пункті 10 договору як гранична дата строку сплати. У випадку несплати наступного страхового платежу повністю або частково у строки, встановлені у пункті 10 договору, дія договору не продовжується на наступний період страхування та договір припиняє свою дію з 00 год. 00 хв. дати, наступної за датою закінчення попереднього періоду страхування. У цьому ж пункті визначені періоди страхування: з 19.03.2021 по 18.03.2022, з 19.03.2022 по 18.03.2023, з 19.03.2023 по 18.03.2024, з 19.03.2024 по 18.03.2025, з 19.03.2025 по 18.03.2026; страховий платіж кожний раз на рік складає 7 598 грн 48 коп.; строк сплати страхового платежу до 19.03.2021, до 19.03.2022, до 19.03.2023, до 19.03.2024, до 19.03.2025 відповідно.

7.32. АТ «Приватбанк» як кредитор та ОСОБА_1 як поручитель 18.03.2021 в електронному вигляді шляхом підписання кваліфікованими електронними підписами уклали договір поруки №31648279-ДП-1/1, за умовами якого предметом цього договору є надання поруки поручителем перед банком за виконання СФГ «Моноліт» зобов`язань за кредитним договором від 18.03.2021 №31648279-КД-1 невідновлювальної кредитної лінії на суму 1 471 064 грн 78 коп з терміном дії до 01.12.2025, у тому числі на наступні цілі: у розмірі 1 440 670 грн 86 коп на придбання колісного трактора New Holland T6050; у розмірі 30 393 грн 92 коп на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених пунктами 2.1.5, 2.2.12 цього договору.

7.33. За умовами договору поруки за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 14,33% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (пункт А.6 договору поруки).

7.34. Будь-які повідомлення, запити та кореспонденція за цим договором або у зв`язку з ним повинні бути в письмовій формі, можуть передаватися по електронній пошті, за умови, що оригінали юридично важливої кореспонденції і документації повинні передаватися визнаною в Україні кур`єрською службою або вручатися особисто. Будь-яке таке повідомлення повинно бути адресовано одержувачу на його адресу, що вказана нижче, або за іншою адресою, яка може час від часу повідомлятися в письмовій формі одержувачем відправнику як адреса одержувача. Для доказу вручення повідомлення або документа буде достатнім довести, що доставка була здійснена особисто або що конверт, що містить повідомлення або документ, мав вірно вказану адресу і був доставлений (відповідно до вимог цього пункту, і всі поштові витрати були повністю оплачені), або що повідомлення електронною поштою було відправлено на адресу електронної пошти відповідної сторони. Адреса, згадана для обміну повідомленнями, така: адреса банку: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, 49094, Україна, електронна пошта: help@pb.ua, адреса позичальника: АДРЕСА_1, електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1. А також сплачувати винагороди, штрафи, пені та інші платежі, відшкодувати збитки, у відповідності, порядку та строки, зазначені у кредитному договорі.

7.35. Якщо під час виконання кредитного договору зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладенні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за кредитним договором (в тому числі щодо збільшення розміру кредиту, процентної ставки, комісійної винагороди та інших зобов`язань за кредитним договором) в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення, повідомлення поручителя та укладення окремої угоди з поручителем не потрібне (пункт А.11 договору поруки).

7.36. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежі, відшкодування збитків. Згідно з цим пунктом поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності (пункт 1.2 договору поруки).

7.37. Кредитор має право у випадку невиконання позичальником якого-небудь зобов`язання, передбаченого пункт 1.1 цього договору, кредитор має направити поручителю вимогу із зазначенням невиконання(их) зобов`язання(нь). Ненаправлення кредитором вказаної вимоги не є перешкодою та не позбавляє права кредитора звернутися до суду з вимогою виконати взяті на себе поручителем зобов`язання або вимагати від поручителя виконання взятих на себе зобов`язань іншими способами. Поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, незалежно від факту направлення чи ненаправлення кредитором поручителю передбаченої цим пунктом вимоги (пункт 2.1.2 договору поруки).
7.38. Сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через 15 років після укладення цього договору. У випадку виконання позичальником та/або поручителем всіх зобов`язань за кредитним договором цей договір припиняє свою дію (пункт 4.1 договору поруки).

7.39. У відповідності до умов укладеного договору банком видано позичальнику кредит у сумі 1 455 867,82грн.

7.40. Позичальник графіку погашення платежів не дотримувався, кредит погасив частково в сумі 295 775, 06 грн.

7.41. Вважаючи свої права порушеними, АТ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитнтим договором.

8. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції
8.1. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2025 у справі №913/374/24 для розгляду касаційної скарги АТ «Приватбанк» визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. - головуючої, Бенедисюка І.М., Ємця А.А.

8.2. Ухвалою Верховного Суду від 26.03.2025 відкрито касаційне провадження у справі №913/374/24 за касаційною скаргою АТ «Приватбанк» на додаткове рішення Господарського суду Луганської області від 03.01.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.

8.3. Відповідно до протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 24.03.2025 у справі №913/374/24 для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. - головуючої, Бенедисюка І.М., Ємця А.А.

8.4. Ухвалою Верховного Суду від 28.03.2025 відкрито касаційне провадження у справі №913/374/24 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Луганської області від 16.12.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України. Вирішено розглядати касаційну скаргу ОСОБА_1 спільно з касаційною скаргою АТ «Приватбанк».

8.5. Розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 28.04.2025 у зв`язку з відпустою судді            Ємця А.А. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №913/374/24, відповідно до якого визначено склад колегії суддів:              Малашенкова Т.М. (головуюча), Бенедисюк І.М., Булгакова І.В.

8.6. Від АТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 05.05.2025 до Суду надійшли додаткові пояснення. 

8.7. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

8.8. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
9.1. Предметом касаційного оскарження є рішення першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в сумі 7 598,48 грн та за процентами в сумі 41 811,34 грн, постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за результатом перегляду цього рішення, а також додаткове рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за результатом перегляду додаткового рішення. 

9.2. Верховний Суд зазначає, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційних скарг, які наведені скаржниками і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

9.3. Верховний Суд на підставі встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, у межах доводів та вимог касаційних скарг, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, здійснює перевірку застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права і зазначає таке.

9.4. В контексті доводів касаційної скарги ОСОБА_1 . Верховний Суд зазначає таке.

9.5. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з такого:
- позивачем доведений факт видачі 24.03.2021 СФГ «Моноліт» кредиту у сумі 1 440 670,86 грн на купівлю у ТОВ «Агроресурс» трактору New Holland T6050 Delta, а також на виконання умов пунктів 2.1.5, 2.2.12 кредитного договору АТ «ПриватБанк» перерахування ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» страхової премії за 2021 рік у сумі 7 598,48 грн, що підтверджується випискою за рахунком у період з 09.03.2021 до 03.07.2024 та свідчить про наявність станом на 16.02.2023 у СФГ «Моноліт» заборгованості перед позивачем на загальну суму 1 448 269,34 грн;
- оскільки 16.02.2023 АТ «ПриватБанк» за наявності простроченої заборгованості у відповідача-1 зі сплати кредитних платежів звернулося до суду за захистом своїх прав з відповідною позовною заявою у справі №913/50/23, яка в подальшому була повернута судом, банк тим самим скористався правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України та умовами пунктів 2.3.2, 2.3.8 кредитного договору, про дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором солідарно з відповідачів, чим змінив строки та умови повернення грошових коштів;
- зважаючи на те, що граничний строк повернення позичальником кредитних коштів у сумі 1 152 494,28 грн припадає на 16.02.2023, а з вимогою про розірвання кредитного договору від 18.03.2021 до суду або з повідомленням до позичальника АТ «ПриватБанк» не зверталося, відповідно до умов кредитного договору та договору страхування АТ «ПриватБанк» 18.03.2023 перерахувало ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» страхову премію у сумі 7 598,48 грн; перерахування вказаних грошових коштів здійснено позивачем на виконання умов кредитного договору від 18.03.2021 №31648279-КД-1, адже станом на 18.03.2023 вказаний кредитний договір не був розірваний, а його умови в частині можливості скористатися позичальником кредитними коштами для сплати страхових платежів відповідно до укладеного договору страхування залишалися чинними; банк, звернувшись із позовом та вимогою про стягнення заборгованості без повідомлення про розірвання кредитного договору, правомірно включив до загальної суми боргу 7 598,48 грн як окреме кредитне зобов`язання на сплату страхового платежу, строк повернення якого настав 01.09.2023;
- оскільки останнім днем нарахування процентів за користування кредитом у сумі 1 152 494,28 грн є 16.02.2023, а за кредитом у сумі 7 598,48 грн - 01.09.2023, нарахування процентів після цих дат неправомірним, тому обґрунтованою сумою до стягнення процентів є 160 639,52 грн та 508,13 грн відповідно;
- доводи відповідача-2 про неврахування банком самостійного утримання з його рахунків 12 344,73 грн у розрахунку заборгованості за процентами є необґрунтованими, оскільки рішенням Господарського суду Луганської області від 06.09.2023 у справі №913/67/23 підтверджено, що списані кошти в загальній сумі 12 671,25 грн були спрямовані на погашення тіла кредиту за іншим кредитним договором від 02.08.2021;
- договір поруки від 18.03.2021 №31648279-ДП-1/1 належним чином укладений в електронній формі із застосуванням кваліфікованого електронного підпису, що підтверджується відповідними документами, тому доводи відповідача-2 про його недійсність є необґрунтованими; доводи відповідача-2 про те, що його відповідальність була збільшена без його згоди, не є обґрунтованими, оскільки договір поруки передбачає відповідальність поручителя в обсязі зобов`язань боржника, включаючи сплату процентів, штрафів та інших платежів, що було відомо поручителю при укладенні договору;
- внаслідок неналежного виконання боржником своїх зобов`язань перед банком у поручителя виник солідарний обов`язок перед кредитором щодо погашення заборгованості разом із позичальником; правомірним є нарахування процентів за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору, в тому числі з урахуванням збільшеної процентної ставки;
- положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»       не поширюються на поручителя, оскільки він не є боржником за кредитним договором, а є солідарним боржником, тому вимоги щодо пільгових умов для внутрішньо переміщених осіб у цьому випадку не застосовуються.

9.6. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення в частині відмови у задоволенні позову та приймаючи в цій частині нове рішення про задоволення позову, виходив з того, що сам факт звернення АТ «ПриватБанк» до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18.03.2021 не може вважатися реалізацією права вимоги у розумінні частини другої статті 1050 ЦК України, оскільки позовна заява була повернута без її розгляду по суті і є фактично неподаною, в тому числі у зв`язку з відсутністю доказів повноважень у особи на підписання позовної заяви. Звернення кредитора з позовом про стягнення заборгованості може змінити умови договору лише у випадку прийняття судом рішення по суті, натомість оскільки у цій справі позов було повернуто через порушення процесуальних норм, вказане не може кваліфікуватися як реалізація банком права вимоги або як зміна строків виконання кредитного договору. З огляду на викладене, повернення позовної заяви через невиконання процесуальних вимог не свідчить про відмову кредитора від права вимоги або про припинення права на нарахування процентів, а кредитор зберігає можливість звернення до суду.

9.7. Верховний Суд вважає висновки суду апеляційної інстанції передчасними з огляду на таке.

9.8. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

9.9. За статтею 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

9.10. Договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). 
9.11. Як установили суди попередніх інстанцій, укладений АТ «ПриватБанк» та СФГ «Моноліт» договір від 18.03.2021 №31648279-КД-1 з додатковою угодою від 18.03.2021 №1 до нього за правовою природою є кредитним договором.

9.12. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

9.13. Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.

9.14. Суди встановили, що позивач обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти СФГ «Моноліт». Останній зобов`язався за договором повертати кредит з процентами періодичними платежами відповідно до графіку платежів.

9.15. Згідно з частиною першою та другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

9.16. У відповідності зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

9.17. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

9.18. Згідно з частиною четвертою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання чи не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

9.19. Отже, для належного виконання зобовязання необхідно дотримуватися визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. 

9.20. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

9.21. Верховний Суд неодноразово висновував, що принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 07.12.2022 у справі №910/11949/21).

9.22. Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється.

9.23. Верховний Суд зазначає, що стаття 251 ЦК України регулює «Поняття строку та терміну», а стаття 230 ЦК України врегульовує «Строк (термін) виконання зобов`язання».

9.23.1. Щодо змісту понять «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» Верховний Суд звертається до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, в якій  зазначено таке:

« 29. Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

30. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

31. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

32. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

33. Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

34. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

35. З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання».

9.24. Колегія суддів наголошує, що «строк дії договору» та «строк/термін виконання зобов`язання» за своїм юридичним змістом не є тотожними поняттями, та в залежності від умов договору, укладеного між сторонами, останні можуть як співпадати між собою, так і бути відмінними один від одного . 

9.24.1. Отже, з огляду на на правову природу поняття «строк кредитування» Суд розмежовує його із поняттям «строк дії договору».

9.25. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

9.26. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

9.27. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

9.28. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 01.12.2025 включно.

9.29. Відтак, у межах строку кредитування до 01.12.2025 відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами згідно з графіком платежів. Отже, сторони узгодили строк кредитування до 01.12.2025. 

8.29.1. Щодо строку дії кредитного договору, то Верховний Суд зазначає, що суди процитували пункт 6.2. кредитного договору.

8.29.2. Верховний Суд зауважує, що зі змісту судових рішень з`ясування судами попередніх інстанцій змісту правовідносин за доводами, зокрема ОСОБА_1 , в цій частині не відбулось у повній мірі.  

9.30. Верховний Суд виходить з того, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Велика Палата Верховного Суду зробила у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

9.31. Відповідно до пунку 2.3.8 кредитного договору банк, незалежно від настання термінів виконання зобов`язань позичальником за цим договором, має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, при настанні умов, передбачених пунктом 2.3.2 цього договору або порушення позичальником вимог пункту 1.1 цього договору в частині вимог щодо цільового використання кредитних коштів, або у випадку зменшення розміру активів позичальника на 30 і більше процентів у порівнянні з розміром його активів зазначених у відповідній річній звітності за попередній рік. 

9.32. Відповідно до пункту 7.15 кредитного договору при настанні будь-якої з наступних подій: неотриманні від позичальника згоди на зміну процентної ставки за користування кредитом, зміну періодичності порядку сплати платежів по кредиту; порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, у т.ч. у випадку порушення цільового використання кредиту; порушенні заставодавцями/іпотекодавцями зобов`язань за договорами застави/іпотеки, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, отриманні повідомлення від заставодавців про дострокове затребування вкладу (повністю або частково) за договором, майнові права за яким передані банку у заставу; неотриманні від заставодавців/іпотекодавців до укладення договору застави/іпотеки та під час його/їх дії повідомлення про усі відомі йому/їх права та вимоги інших осіб на предмет застави/іпотеки, у т.ч. не зареєстровані у встановленому порядку; у випадку передачі предмету застави/іпотеки іншій особі без згоди заставодержателя; порушенні заставодавцями/іпотекодавцями правил про заміну предмету застави; втрати предмету застави/іпотеки за обставинами, за які заставодержатель не відповідає, якщо заставодавець/іпотекодавець не замінив або не відновив предмет застави/іпотеки; порушенні господарським/цивільним судом справи про банкрутство позичальника або про визнання недійсними установчих документів позичальника, або про відміну державної реєстрації позичальника; ухваленні (прийнятті) власником або компетентним органом рішення про ліквідацію позичальника; притягнення до кримінальної відповідальності відносно керівництва позичальника; втрати можливості звернення стягнення на майно, надане у заставу/іпотеку в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором (у т.ч. втрати, знищенні, пошкодженні або недоступності предмету застави/іпотеки для банку з будь-яких інших привидів), підтверджений актами перевірок; встановлення невідповідності дійсності відомостей, що містяться у пункті 2.2.10 цього договору; наявності судових рішень про стягнення грошових коштів з поточного рахунку позичальника, що набули законної чинності, наявності арешту на поточних рахунках, що належать позичальнику, наявності платіжних вимог про примусове списання та інших обставин, які явно свідчать про те, що наданий позичальнику кредит не буде повернений своєчасно; неодноразовому (два і більше разів) надання позичальником розрахункових документів на використання кредиту в порушення порядку, передбаченого пунктом 1.1 цього договору, банк, на свій розсуд, має право змінити умови цього договору - зажадати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі статтями 212, 611, 651 ЦК України       за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором.

9.33. Суд першої інстанції встановив, що 16.02.2023 АТ «ПриватБанк» звернулося з позовом до Господарського суду Луганської області про стягнення солідарно з СФГ «Моноліт» та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 18.03.2021 №31648279-КД-1 за тілом кредиту в сумі 1 152 494,28 грн, заборгованості за процентами за період з 02.02.2022 до 01.02.2023 у сумі 151 342,72 грн. Ухвалою Господарського суду Луганської області у справі №913/50/23 вищезазначена позовна заява та додані до неї документи повернуті позивачу. Суд прийшов до висновку про те, що «у зв`язку із зверненням АТ «ПриватБанк» із позовом до суду 16.02.2023 у справі №913/50/23, позивач змінив порядок, умови та строк повернення позичальником наданих кредитних коштів у сумі 1 152 494,28 грн. Отже, граничним строком повернення позичальником кредитних коштів у сумі 1 152 494,28 грн є 16.02.2023».

9.34. При цьому, суд першої інстанції зауважив, що з вимогою про розірвання кредитного договору до суду або з повідомленням до позичальника АТ «ПриватБанк» не зверталось. У відповідності до умов кредитного договору та договору страхування АТ «ПриватБанк» перераховано 18.03.2023 ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» страхову премію у сумі 7 598,48 грн, що підтверджується випискою по рахунку за період з 09.03.2021 до 03.07.2024. Суд зауважив, що перерахування вказаних грошових коштів здійснено позивачем на виконання умов кредитного договору, оскільки станом на 18.03.2023 указаний кредитний договір не був розірваний, його умови в частині можливості скористатися позичальником кредитними коштами на сплату страхових платежів у відповідності до укладеного договору страхування були чинними.

9.35. Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції погодився з такими висновками суду першої інстанції та визнав їх правильними. 

9.36. Колегія суддів, окрім означено вище, звертається до постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (на яку посилається скаржник) у якій зазначено, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

9.37. Втім, суд апеляційної інстанції зазначеного не врахував. 

9.38. Верховний Суд виходить з того, що з`ясовуючи зміст правовідносин сторін договору, суди мають виходити з умов договору, його буквального та логічного змісту, з намірів сторін саме того договору, з приводу якого виник спір, а також із того, що сторони правовідносин мають діяти добросовісно. Близька за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17.01.2019 у справі №923/241/18, від 21.05.2019 у справі №925/550/18, від 19.06.2019 у справі №923/496/18, від 12.08.2021 у справі №910/7914/20, від 21.10.2021 у справі №908/3027/20, від 05.02.2025 у справі № 920/451/23.

9.39. За усталеною правовою позицією, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень Суд може тлумачити правочин, розглядаючи справу за будь-якою позовною вимогою, що слідує із цього правочину, або за окремим позовом, предметом якого є вимога про тлумачення правочину (див. пункти 59-60 постанови Великої Палати Верховного Суду  від 16.10.2024 у справі №911/952/22, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 915/692/19, від 05 лютого 2020 року у справі № 910/15161/18, від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19, від 19 грудня 2023 року у справі № 925/1205/22, постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі № 757/5305/13-ц, від 11 жовтня 2023 року у справі № 753/13820/16-ц, від 13 березня 2024 року у справі № 686/16312/22 тощо).

9.40. Відповідно до частини шостої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

9.41. Згідно з абзацом другим частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

9.42. Цю норму необхідно застосовувати (тлумачити) у взаємозв`язку з загальними положеннями частини другої статті 251, частини другої статті 252 ЦК України, які визначають, що терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. 

9.43. Те, що при визначенні строку (терміну) виконання зобов`язання судам необхідно враховувати загальні положення ЦК України про порядок визначення та обчислення строків (термінів), зокрема, щодо початку і закінчення строку (терміну), а також умови вчиненого сторонами спору правочину, на підставі якого виникло зобов`язання, вказувала також об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

9.44. Відповідно до лексичного значення словосполучення «неминуче має настати» означає як те, що обов`язково та безумовно має відбутися.

9.45. За змістом норми частини першої статті 530 ЦК України у взаємозв`язку з частиною другою статті 251, частиною другою статті 252 цього Кодексу, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, у разі визначення терміну виконання зобов`язання з вказівкою на майбутню подію нею може бути визнана лише та подія, неминучість якої є безумовна. Якщо юридичні наслідки мають певну ступінь вірогідності настання, то має місце не існування.

9.46. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

9.47. Закінчення строку дії договору означає, що між його сторонами у майбутньому не будуть виникати взаємні права та обов`язки, що випливали із цього договору. Але ті зобов`язання, які вже існують на момент закінчення строку дії договору, будуть існувати і після його закінчення доти, доки вони не будуть припинені на підставах, встановлених договором або законом. Такий висновок щодо застосування норми статті 530 ЦК України у взаємозв`язку з положеннями статей 252, 598 цього Кодексу викладено у пункті 68 постанови Верховного Суду від 10.02.2021 у справі №908/288/20. 

9.48. Отже, для правильного застосування судами норм статтей 1048, 1050, 252, 530 ЦК України суд має відповісти за чергою на такі питання: по-перше, чи є визначена сторонами у пункті 6.2. кредитного договору вказівка на певні обставини подією, яка неминуче має настати; по-друге, які правові наслідки погодження також умов у договорі кредитування у співвідношенні з означеними у пункті 7.14-7.16, 7.22 та 7.17 цієї постанови, по-третє, чи є у разі подання позову, з огляду на те, що примірник позову надсилається учаснику справи, а повернення позову відбулося судом на підставі частини четвертої статті 174 ГПК України, повідомленням, яке можна кваліфікувати як подане у порядку статті 1050 ЦК України. 

9.49. При цьому, Суд виходить з того, що у зв`язку із зверненням до боржників за кредитним договором з позовом про стягнення заборгованості, боржнику стає відомим, що банк вимагає достроково повернути кошти. Для визначення моменту виникнення обов`язку щодо поверення коштів за кредитом  важливим є як об`єктивні (сам факт порушення прав банку на вчасне отримання ним коштів), так і суб`єктивні (боржник/поручитель дізналися/дізнався або повинені/повинен  були/був  дізнатися про те, що позичальник допустив порушення, у зв`язку з чим банк  пред`явив вимогу  щодо дострокового стягнення заборгованості).

9.50. По-четверте суд має вставновити наявність/відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 сум після 16.02.2023. 

9.51. Водночас, як свідчить зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, суд зазначеного вище не встановив, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог в частині, що оскаржувалася ОСОБА_1 . 

9.52. Таким чином, суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування вказаних у цьому розділі постанови норм матеріального права, що є вагомим, ключовим та першочерговим, та залишив поза увагою положення статей 236, 237, 270, 282 ГПК України щодо обов`язку, визначеного процесуальним законом, стосовно повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Отже, доводи касаційної скарги ОСОБА_1 знайшли своє часткове підтвердження. 

9.53. Інші доводи касаційної скарги ОСОБА_1 з огляду на означене вище не впливають на висновок Верховного Суду щодо неправильного застосування судами вказаних норм права і не є визначальними у зв`язку зі встановленим. 

9.54. Верховний Суд в силу імперативних положень частини другої статті 300 ГПК України позбавлений права самостійно досліджувати, перевіряти та переоцінювати докази, самостійно встановлювати по-новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність.

9.55. З урахуванням наведених правових висновків Верховного Суду та зазначених положень матеріального і процесуального законодавства колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про порушення окреслених вище норм права судом апеляційної інстанції під час ухвалення оскаржуваного судового рішення є частково обґрунтованими з означених у цій постанові міркувань.

9.56. Щодо підстави касаційного оскарження, означеної у пунктах 4.1.2 - 4.1.3 цієї постанови, Верховний Суд зазначає, що питання подібності/неподібності правовідносин справ є передчасними з огляду на вказані у цьому розділі постанови міркування Верховного Суду, а також статті 2, 11 ГПК України. 

9.57. Щодо касаційної скарги АТ «Приватбанк» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі №913/374/24, прийняту за результатом перегляду додаткового рішення, Суд зазначає, що за змістом статті  244 ГПК України додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Отже, додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 904/8884/21).

9.58. Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування постанови апеляційного суду від 11.03.2025, прийняту за результатом перегляду рішення суду першої інстанції від 16.12.2024 у цій справі, то постанову апеляційного суду від 11.03.2025, прийняту за результатом перегляду додаткового рішення суду першої інстанції від 03.01.2025, яке є похідним від первісного судового акта, також слід скасувати, незалежно від вимог та доводів касаційної скарги АТ «Приватбанк», які стали підставою для відкриття касаційного провадження з перегляду цього додаткового судового рішення.

9.59. Верховний Суд вважає не прийнятними доводи, викладені у відзивах АТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 на касаційні скарги, з огляду на вказані вище міркування Верховного Суду, наведені у цій постанові.

9.60. З огляду на те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, зазначені у цій постанові і, зокрема, частину другу статті 1050 ЦК України, та порушив норми процесуального права (статті 236, 237, 270, 282 ГПК України), що мало своїм наслідком не встановлення обставин, на підставі наданих сторонами доказів, що є визначальними, вагомими, ключовими і першочерговим у цій справі у вирішенні цього спору, ураховуючи доводи касаційних скарг, які є нерозривними у їх сукупності, межі розгляду справи судом касаційної інстанції, імперативно визначені статтею 300 ГПК України, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

9.61. Колегія суддів касаційної інстанції, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" та у справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010), зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
10. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
10.1. Доводи ОСОБА_1 про порушення судом апеляційної інстанції норм права при прийнятті оскаржуваного судового рішення в частині оскарження за результатами перегляду справи в касаційному порядку знайшли часткове підтвердження з мотивів і міркувань, викладених у розділі 9 цієї постанови.

10.2. Суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно в силу меж розгляду справи судом касаційної інстанції.

10.3. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

10.4. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 310 ГПК України).

10.5. Ураховуючи, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм права, то за таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції в частині оскарження та постанову скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

10.6. Ураховуючи означене у пунтках 9.57, 9.58., 10.3, 10.5 цієї постанови, Верховний Суд вважає за необхідне касаційну скаргу АТ «Приватбанк» задовольнити частково, а постанову апеляційного суду від 11.03.2025, прийняту за результатом перегляду додаткового рішення суду першої інстанції від 03.01.2025, скасувати.

10.7. Під час нового розгляду суду слід звернути увагу на викладене у розділі 9 цієї постанови, надати належну правову кваліфікацію спірним правовідносинам, перевірити доводи та докази, а також вагомі (визначальні) аргументи сторін у справі, дати їм належну правову оцінку, і, в залежності від встановленого, вирішити спір відповідно до закону.

11. Судові витрати

11.1. У Верховного Суду відсутні правові підстави для розподілу судового збору, сплаченого ОСОБА_1 за подання касаційної скарги, а також витрат, понесених на професійну правничу допомогу, відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України, оскільки Суд не змінює та не ухвалює нового рішення, а скасовує оскаржувану постанову та передає справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, тому за результатами нового розгляду має бути вирішено й питання щодо понесених судових витрат.

11.2. Оскільки судовий збір за подання касаційної скарги АТ «Приватбанк» на додаткове рішення та постанову, прийняту за результатами перегляду додаткового рішення, не сплачується, тому суд касаційної інстанції не здійснює розподіл судових витрат. 

11.3. Верховний Суд не розподіляє витрати, понесені ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, заявлені у відзиві на касаційну скаргу АТ «Приватбанк», оскільки Суд не змінює та не ухвалює нового рішення, а скасовує оскаржувану постанову, прийняту за результатами перегляду додаткового рішення, та передає справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, тому за результатами нового розгляду має бути вирішено й питання щодо понесених судових витрат.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 310, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Луганської області від 16.12.2024 в частині оскарження та постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі №913/374/24, прийняту за результатом перегляду рішення, задовольнити частково.

2. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на додаткове рішення Господарського суду Луганської області від 03.01.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі №913/374/24, прийняту за результатом перегляду додаткового рішення, задовольнити частково. 

3. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі №913/374/24 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі №913/374/24, прийняту за результатом перегляду додаткового рішення, скасувати.

4. Справу №913/374/24 передати на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    Т. Малашенкова

Суддя                                                                                                    І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                    І. Булгакова