УХВАЛА

08 квітня 2025 року
м. Київ

справа №620/7137/24
адміністративне провадження №К/990/12871/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Мартинюк Н.М., 
перевіривши касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2024 у справі №620/7137/24 за позовом ОСОБА_1 до Деснянського відділу у місті Чернігові Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Деснянського відділу у місті Чернігові Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності Деснянського відділу у місті Чернігові УДМС України у Чернігівській області щодо оформлення та видачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України зразка 1994 року відповідно до Положення про паспорт громадянина України № 2503-XII, з проставленням відмітки про реєстрацію місця проживання; зобов`язання Деснянський відділ у місті Чернігові УДМС України у Чернігівській області оформити і видати паспорт громадянина України зразка 1994 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до Положення про паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , з проставленням відмітки про реєстрацію місця проживання.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.07.2024, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2024, позов задоволено частково.
Визнано протиправною відмову Деснянського відділу у місті Чернігові Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, викладеної в листі від 28.02.2024 № КО-4/6/7434/5-24, у видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.
Зобов`язано Деснянський відділ у місті Чернігові Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.
В решті позову відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1090,08 грн.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області подало касаційну скаргу до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 03.03.2025 касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2024 у справі №620/7137/24 повернуто особі, яка її подала.
26.03.2025 Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області через систему «Електронний суд» вдруге подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2024 у справі №620/7137/24.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.
За приписами статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень з`ясовано, що Шостий апеляційний адміністративний суд розглянув справу 18.12.2024 в порядку письмового провадження.
З цією касаційною скаргою відповідач звернувся до Верховного Суду 26.03.2025 (через підсистему «Електронний суд»). В касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції. 
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, заявник указує на те, що первинна апеляційна скарга була подана відповідачем у межах строку її подання, а причиною пропуску стала відсутність коштів, які можна було використати на сплату судового збору. Разом з тим, після надходження до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області необхідної суми оплата судового збору була здійснена в найкоротші строки без суттєвих затримок і зайвих зволікань.
Перевіривши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження Суд виходить з такого.
Так, аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України дозволяє дійти висновку, що учасники справи, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений процесуальним законом строк.
За приписами частини другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Отже, учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку. Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.
Установлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України процесуальних обов`язків.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Усталеною є і практика Верховного Суду, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.
Суд звертає увагу, що установа чи організація, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, а обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на касаційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку.
Обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на касаційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для продовження зазначеного строку. 
Крім того, суд заважує, що реалізація повторного звернення до касаційного суду з касаційною скаргою має бути здійснена без суттєвих затримок та зайвих зволікань, що демонструє добросовісне ставлення особи до своїх процесуальних обов`язків. 
У цій справі встановлено, що ухвалою від 03.03.2025 Верховний Суд касаційну скаргу відповідача повернув, оскільки скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 29.01.2025 про залишення касаційної скарги без руху. З урахуванням приписів частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України, копію вказаної ухвали отримано відповідачем 04.03.2025. Повторно з касаційної скаргою відповідач звертається 26.03.2025. 
Ураховуючи зазначене, доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження є необґрунтованими та не можуть бути визнані судом поважною причиною пропуску строку, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.
Відповідно до положень статті 169 та частини третьої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до касаційного суду заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних причин пропуску такого строку та поданням доказів їх поважності.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Визнати неповажними підстави пропуску строку на касаційне оскарження, вказані Управлінням Державної міграційної служби України в Чернігівській області.
Касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.07.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2024 у справі №620/7137/24 - залишити без руху.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
Ж.М. Мельник-Томенко
А.Г. Загороднюк ,
Н.М. Мартинюк,
Судді Верховного Суду