ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року 
м. Київ
cправа №  927/1248/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.
за участю секретаря судового засідання Амірханяна Р.К.
та представників
ОГП: Шапка І.М.,
позивача: не з`явились,
відповідача-1: Шеремет   М.П.,
відповідача-2: не з`явились,
третьої особи: не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2025
та рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.04.2024
у справі № 927/1248/23 
за позовом Заступника керівника Прилуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Талалаївської селищної ради Чернігівської області
до: ОСОБА_1 , Фермерського господарства "Крайагро"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -  Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області
про усунення перешкод у користуванні та повернення земельних ділянок,
В С Т А Н О В И В:
Заступник керівника Прилуцької окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Чернігівської області в інтересах держави в особі Талалаївської селищної ради з позовом до ОСОБА_1 та Фермерського господарства "Крайагро" про усунення перешкод власнику (територіальній громаді в особі Талалаївської селищної ради) у користуванні та розпорядженні земельними ділянками площею 24,0000 га з кадастровим номером 7425383000:06:001:1494, площею 21,2400 га з кадастровим номером 7425383000:06:001:1485, площею 21,9000 га з кадастровим номером 742538300:06:001:1486 шляхом:
- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 7425383000:06:001:1494 площею 24,0000 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 497335174253) за ОСОБА_1 (номер запису про інше речове право 7974565 від 08.12.2014), а також права суборенди за ФГ "Крайагро" (номер запису про інше речове право 29732414 від 26.12.2018);
- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 7425383000:06:001:1485 площею 21,2400 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 497090974253) за ОСОБА_1 (номер запису про інше речове право 7973798 від 08.12.2014), а також права суборенди за ФГ "Крайагро" (номер запису про інше речове право 29731926 від 26.12.2018);
- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 742538300:06:001:1486 площею 21,9000 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 497169474253) за ОСОБА_1 (номер запису про інше речове право 7975673 від 08.12.2014), а також права суборенди за ФГ "Крайагро" (номер запису про інше речове право 29732185 від 26.12.2018);
-зобов`язання ОСОБА_1 повернути Талалаївській селищній раді Прилуцького району Чернігівської області земельні ділянки: площею 24,0000 га ріллі (кадастровий номер 7425383000:06:001:1494), площею 24,2400 га ріллі (кадастровий номер 7425383000:06:001:1485), площею 21,9000 га ріллі (кадастровий номер 742538300:06:001:1486), які знаходяться за межами населених пунктів на території Талалаївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з припиненням шляхом ліквідації юридичної особи (ФГ "Світанок - ОМ") - орендаря земельних ділянок, припинились правовідносини з оренди спірних земельних ділянок для ведення фермерського господарства і, як наслідок, припиняється чинність суборенди земельних ділянок, з урахуванням чого земельні ділянки знаходяться у користуванні ОСОБА_1 без установлених законом підстав та підлягають поверненню.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 10.04.2024 (суддя Ноувен М.П.), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 1.02.2025 (колегія суддів у складі: Кравчук Г.А. - головуючий, Тарасенко К.В., Коробенко Г.П.), позов задоволено повністю. Зобов`язано ОСОБА_1 повернути Талалаївській селищній раді   Прилуцького району Чернігівської області земельні ділянки: площею 24,0000 га ріллі (кадастровий номер 7425383000:06:001:1494), площею 24,2400 га ріллі (кадастровий номер 7425383000:06:001:1485),площею 21,9000 га ріллі (кадастровий номер 742538300:06:001:1486), які знаходяться за межами населених пунктів на території Талалаївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області. Усунуто перешкоди власнику   (Талалаївській селищній раді Прилуцького району Чернігівської області) у користуванні та розпорядженні:   земельною ділянкою з кадастровим номером 7425383000:06:001:1494 шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 7425383000:06:001:1494 площею 24,0000 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 497335174253) за ОСОБА_1  (номер запису про інше речове право 7974565 від 08.12.2014), а також права суборенди за ФГ «Крайагро» (номер запису про інше речове право 29732414 від 26.12.2018); земельною ділянкою з кадастровим номером 7425383000:06:001:1485 шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 7425383000:06:001:1485 площею 21,2400 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 497090974253) за ОСОБА_1   (номер запису про інше речове право 7973798 від 08.12.2014), а також права суборенди за ФГ   «Крайагро» (номер запису про інше речове право 29731926 від 26.12.2018); земельною ділянкою з кадастровим номером 742538300:06:001:1486 шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 742538300:06:001:1486 площею 21,9000 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 497169474253) ОСОБА_1  (номер запису про інше речове право 7975673 від 08.12.2014), а також права суборенди за ФГ «Крайагро» (номер запису про інше речове право 29732185   від 26.12.2018).
Судами обох інстанцій встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 14.08.2014 № 25-1363/14-14-СГ затверджено проект землеустрою та надано в оренду ОСОБА_1  земельну ділянку площею 24,0000 га (кадастровий номер 7425383000:06:001:1494) для ведення фермерського господарства на території Рябухівської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області.
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 14.08.2014      № 25-1364/14-14-СГ затверджено проект землеустрою та надано в оренду ОСОБА_1  земельну ділянку площею 21,2400 га (кадастровий номер 7425383000:06:001:1485) для ведення фермерського господарства на території Рябухівської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області.
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 14.08.2014 № 25-1365/14-14-СГ затверджено проект землеустрою та надано в оренду ОСОБА_1    земельну ділянку площею 21,9000 га (кадастровий номер 7425383000:06:001:1486) для ведення фермерського господарства на території Рябухівської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області.
В подальшому, на підставі цих наказів, 26.11.2014 між ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області (орендодавець) та ОСОБА_1  (орендар) укладено три договори оренди земельних ділянок:
- договір оренди земельної ділянки площею 24,0000 га ріллі (кадастровий номер 7425383000:06:001:1494), який зареєстровано у встановленому порядку, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис від 08.12.2014 за №7974565;
- договір оренди земельної ділянки площею 21,2400 га ріллі (кадастровий номер 7425383000:06:001:1485), який зареєстровано у встановленому порядку, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис від 08.12.2014 за №7973798;
- договір оренди земельної ділянки площею 21,9000 га ріллі (кадастровий номер 7425383000:06:001:1486), який зареєстровано у встановленому порядку, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис від 08.12.2014 за №7975673.
За умовами цих трьох договорів, які є ідентичними за своєю структурою та змістом, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства (пункт 1). Строк дії договорів оренди 15 років (пункт 8). Орендар має право, зокрема, передавати в суборенду чи у спільне користування земельні ділянки або їх частини без згоди орендодавця та без зміни цільового призначення (пункт 29).
26.11.2014 за актами приймання-передачі земельні ділянки були передані від орендодавця до орендаря.
21.04.2015 проведено державну реєстрацію юридичної особи - Фермерське господарство "Світанок - ОМ" (ідентифікаційний код 38744288, адреса: с. Харкове, вул. Науменка, 42, Талалаївський район, Чернігівська область), засновником та керівником якої відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, зазначений ОСОБА_1 .
29.10.2018 між ОСОБА_1  та ФГ "Крайагро" укладено: договір №12 суборенди земельної ділянки площею 21,2400 га з кадастровим №7425383000:06:001:1485; договір №13 суборенди земельної ділянки площею 21,9000 га з кадастровим №7425383000:06:001:1486; договір №14 суборенди земельної ділянки площею 24,0000 га з кадастровим №7425383000:06:001:1494.
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 21.01.2020 внесені відомості про державну реєстрацію припинення без правонаступництва юридичної особи - Фермерського господарства "Світанок-ОМ".
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 08.08.2023 щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 7425383000:06:001:1485, 7425383000:06:001:1486, 7425383000:06:001:1494 у реєстрі містяться відомості про реєстрацію права оренди 08.12.2014 (на підставі договорів оренди землі від 26.11.2014, видавник ГУ Держземагентства та орендар ОСОБА_1 ), а також про державну реєстрацію іншого речового права 26.12.2018 - суборенди (на підставі договорів суборенди земельних ділянок, суборендодавець ОСОБА_1  та суборендар ФГ "Крайагро").
Земельні ділянки комунальної власності з кадастровими номерами 7425383000:06:001:1485, 7425383000:06:001:1486, 7425383000:06:001:1494 орендодавцеві не повернуті і продовжують використовуватись без достатніх правових підстав, що стало підставою для звернення прокурора до суду за захистом порушених прав.
Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ст. 31 Закону України "Про оренду землі"   встановлено, що договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, ліквідації юридичної особи-орендаря. У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.   Крім цього, відповідно до ст. 8 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Оскільки оговори оренди земельних ділянок, а також договори суборенди припинені з 21.01.2020 у зв`язку з ліквідацією ФГ «Світанок-ОМ», позовні вимоги підлягають задоволенню.
Не погоджуючись з постановою апеляційного та рішенням місцевого господарських судів, ОСОБА_1 звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що належним способом захисту прав орендодавця, який вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відтак, прокурором обрано неналежний спосіб захисту, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Скаржником вмотивовано подання касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України, а саме відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За доводами скаржника, належним способом захисту прав орендодавця, який вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди.
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.04.2025 відкрито провадження за касаційною скаргою з підстави, передбаченої п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України, призначено останню до розгляду у відкритому судовому засіданні на 27.05.2025 та надано строк на подання відзивів на касаційну скаргу до 19.05.2025.
До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 19.05.2025 від    Заступника керівника Прилуцької окружної прокуратури надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому він просить залишити її без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін. Посилається на помилковість доводів позивача та правильність висновків судів попередніх інстанцій.
Переглянувши в касаційному порядку постанову апеляційного та рішення місцевого господарських судів, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла таких висновків. 
Відповідно до ч. 1 ст. 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію відносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.
Таким чином, у разі подання касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.
Верховий Суд зауважує, що формування правового висновку не може ставитись у пряму залежність від обставин конкретної справи та зібраних у ній доказів і здійснюватися поза визначеними ст. 300 ГПК України межами розгляду справи судом касаційної інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.
У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Так само кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, що прямо передбачено у ч. 2 ст. 15 ЦК України.
Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004, поняття "охоронюваний законом інтерес" що вживається в законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Статтею ст. 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.
При цьому необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні ст. 76 ГПК України доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача; порушення (невизнання або оспорювання) означеного права/інтересу відповідачем; належність обраного способу судового захисту (з точки зору адекватності порушення і спроможності його усунути та поновити (захистити) право або інтерес та закріплення положеннями діючого законодавства).
Тобто вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно з ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягає, зокрема, речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, в тому числі, право оренди (суборенди) земельної ділянки.
Відповідно до п. 9 ч. 1. ст. 27 зазначеного Закону України державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.
В свою чергу, ч. 3 ст. 26 вказаного Закону України передбачає, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. 
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому   п. 1   ч. 7 ст. 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. 
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції, згідно з якою виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 
Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03.09.2020 у справі № 914/1201/19, від 20.08.2020 у справі № 916/2464/19, від 14.07.2020 у справі № 910/8387/19, від 23.06.2020 у справі № 906/516/19, від 23.06.2020 у справі № 905/633/19, від 23.06.2020 у справі № 922/2589/19.
В свою чергу, ст. 31 Закону України "Про оренду землі"   встановлено, що договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, ліквідації юридичної особи-орендаря.
У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця (ст. 34 Закону України "Про оренду землі").
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.
Відтак, встановивши, що договори оренди земельних ділянок, а також договори суборенди припинені з 21.01.2020, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про скасування державної реєстрації речових прав оренди за ОСОБА_1, а також прав суборенди за Фермерським господарством "Крайагро" на земельні ділянки з кадастровими номерами 7425383000:06:001:1494, 7425383000:06:001:1485, 742538300:06:001:1486.
За встановлених обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що підстав для надання правового висновку щодо застосування вказаних скаржником норм матеріального права у подібних правовідносинах немає, оскільки ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" прямо передбачено такий спосіб захисту, як про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Щодо доводів скаржника в частині не врахування судами висновків, викладених у постанові Великої Палата Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 513/879/19, колегія суддів зазначає таке.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 513/879/19 сформована правова позиція щодо належності способу захисту особи - користувача земельної ділянки на правах оренди за умови неправомірної реєстрації такого права за іншою особою. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у такий спосіб вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди, виступає належним способом захисту порушеного права даної особи, що відповідає положенням п. 9 ч. 1   ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"
Предметом спору у справі № 513/879/19 був спір між сторонами договору оренди землі щодо визначення моменту укладення та набрання чинності договором оренди землі, який сторони відразу не зареєстрували, тривалий час належно виконували, а після зміни правового регулювання зареєстрували право оренди. При цьому, позовні вимоги орендодавець обґрунтовує тим, що додаткова угода, якою збільшено строк оренди, ним взагалі не підписувалась, що підтверджується висновком експерта.
Разом з цим, у справі № 927/1248/23 прокурор в інтересах позивача звернувся з вимогою про повернення земельних ділянок та внесення відповідних даних про припинення речових прав оренди та суборенди, посилаюсь на припинення орендних відносин в силу закону. Також прокурором у справі №927/1248/23 позовні вимоги обґрунтовуються не відсутністю у відповідача права оренди через не підписання договорів оренди орендодавцем чи з інших підстав, а припиненням цих відносин в силу закону.
Таким чином, предметом розгляду цих справ були різні спірні правовідносини з різним складом учасників, а отже висновки у справі № 513/879/19 не підлягають застосуванню у даній справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, і положення ГПК України покладають обов`язок з визначення підстави касаційного оскарження саме на заявника касаційної скарги, що має своїм наслідком, відповідно до ст. 300 ГПК України, розгляд касаційної скарги в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження. Верховний Суд не наділений повноваженнями за скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями та відповідним зазначенням підстави відкриття провадження у справі, яку не визначив сам скаржник. У іншому випадку, вказане б призводило до порушення таких принципів господарського процесу, як змагальності та диспозитивності.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, які зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. У цій справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків господарських судів попередніх інстанцій. 
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до положень ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених ст. 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Оскільки в ході касаційного розгляду не було виявлено неправильного застосування судами норм матеріального права чи порушень норм процесуального права в межах підстав касаційного оскарження, то і підстав для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень у касаційному провадженні також не має, у зв`язку з чим касаційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова апеляційного та рішення місцевого господарських судів підлягають залишенню без змін. 
Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржені судові рішення, судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на заявника касаційної скарги.
Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2025 та рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.04.2024 у справі № 927/1248/23 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий  суддя                                                                        Могил С.К.   
Судді:                                                                                               Волковицька Н.О.
                                                                                                         Случ О.В.