УХВАЛА

20 березня 2025 року 
м. Київ

справа №813/2558/13-а
адміністративне провадження № К/990/10225/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,
перевіривши скаргу  ОСОБА_1   на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду  від 6 лютого 2025 року  у справі  №813/2558/13-а за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Львівській області, в якому просив: зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Львівській області провести донарахування вихідної допомоги та виплатити належні йому суми; зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Львівській області виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за весь час затримки виплати всіх належних йому сум з 25 грудня 2006 року по день фактичного розрахунку.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2016 року, адміністративний позов задоволено частково.
Постановою Верховного Cуду від 15 листопада 2018 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із указаними судовими рішеннями, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Ухвалою  Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30 серпня 2019 року  відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року у справі № 813/2558/13.
3 лютого 2025 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду  надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 30 серпня 2019 року.
Ухвалою  Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду  від 6 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 30 серпня 2019 року.
10 березня 2025 року до Верховного Суду надійшла скарга  ОСОБА_1   на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду  від 6 лютого 2025 року, у якій скаржник просить скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду.
Проаналізувавши доводи скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Частиною другою статті 23 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України")  встановлено, що у випадках, визначених цим Кодексом, Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку як суд апеляційної інстанції судові рішення апеляційного адміністративного суду.
Статтею 24 КАС України встановлено інстанційну юрисдикцію Верховного Суду, який переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.
Частиною першою статті 327 КАС України встановлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
Відповідно до частини третьої статті 278 КАС України судами апеляційної інстанції є відповідні апеляційні адміністративні суди. Судом апеляційної інстанції у справах, розглянутих відповідно до  частини третьої статті 273  та  частини сьомої статті 277  цього Кодексу апеляційним адміністративним судом в апеляційному окрузі, що включає місто Київ, є Верховний Суд. 
За змістом частин першої, другої статті 292 КАС України судом апеляційної інстанції в адміністративних справах є апеляційний адміністративний суд, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий адміністративний суд (місцевий загальний суд як адміністративний суд чи окружний адміністративний суд), що ухвалив рішення. Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
Отже, за загальним правилом судами, які вирішують адміністративні справи у порядку апеляційного провадження, є апеляційні адміністративні суди. І лише у встановлених процесуальним законом випадках певні категорії спорів підсудні Верховному Суду як суду апеляційної інстанції.
ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із скаргою на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду   від 6 лютого 2025 року, яка не є судовим рішенням суду апеляційної інстанції як суду першої інстанції, а є рішенням суду касаційної інстанції за наслідками розгляду заяви про роз`яснення судового рішення, що виключає можливість його перегляду Верховним Судом як судом апеляційної інстанції.
За змістом частини першої статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Отже, подана скарга не підсудна Верховному Суду як суду апеляційної інстанції.
Водночас приписами частини першої - третьої статті 328 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у     пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові)),     4 (відмови у відкритті провадження у справі),    12 (залишення позову (заяви) без розгляду),  13 (закриття провадження у справі),  17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами),     20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої  статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку. 
У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Разом з цим, Суд зазначає, що відповідно до положень частини п`ятої статті 355 КАС України судові рішення суду касаційної інстанції є остаточними і оскарженню не підлягають. 
Отже, нормами КАС України не передбачено можливості оскаржити у касаційному порядку судове рішення суду касаційної інстанції, у тому числі ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на те, що рішення суду касаційної інстанції оскарженню не підлягають, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтею 248, частиною першою статті 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою  ОСОБА_1   на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду  від 6 лютого 2025 року  у справі  №813/2558/13-а за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.
Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний кабінет" (у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку), а скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

..........................

...........................

...........................
Н.М. Мартинюк
А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду