ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року 
м. Київ

cправа №  906/189/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н. М. - головуючий, Баранець О. М., Кондратова І. Д.,

за участю секретаря судового засідання - Долгополової Ю. А.,

представників учасників справи:
прокуратури - Галезник О. І.,
позивача 1 - не з`явився,
позивача 2 - не з`явився,
відповідача - Ковалишин Т. А., 

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Заступника керівника Житомирської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Житомирської області
у складі судді Кудряшової Ю. В.
від 25.09.2024 та
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Василишин А. Р., Бучинська Г. Б., Філіпова Т. Л. 
від 29.01.2025

за позовом Виконувача обов`язків керівника Коростенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Поліського округу та Коростенської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Луг"
про стягнення 8 313 837,29 грн,
Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду № 32.2-01/796 від 09.05.2025 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 906/189/24 у зв`язку із відпусткою судді Кролевець О. А. 
Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.05.2025 для розгляду справи № 906/189/24 визначено колегію суддів Касаційного господарського суду у наступному складі: головуючий - Губенко Н. М., судді: Баранець О. М., Кондратова І. Д.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст позовних вимог
Виконувач обов`язків керівника Коростенської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Поліського округу та Коростенської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Луг" про стягнення 8 313 837,29 грн шкоди, завданої навколишньому природньому середовищу. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що отримавши в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 1822386600:09:000:0055 на підставі договору оренди землі     № 202 від 25.05.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Луг" здійснило вирубку 4 368 дерев без відповідних дозвільних документів, чим спричинило шкоду Коростенській міській раді в сумі 8 313 837,29 грн. 
2. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
Наказом Головного управління Держгеокадастру Житомирської області від №33-ОТГ позивачу 2 передано у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 2 960,1432 га, що розташовані за межами населених пунктів Коростенської міської об`єднаної територіальної громади Житомирської області, згідно з актом приймання - передачі. 
Згідно із актом приймання - передачі від 4 грудня 2020 року вказані земельні ділянки, зокрема: земельну ділянку з кадастровим номером 1822386600:09:000:0055 площею 27,2710 га передано позивачу 2.
Рішенням IV сесії VIII скликання Позивача 2 №218 від 25 лютого 2021 року визначено перелік земельних ділянок комунальної форми власності сільськогосподарського призначення, розташованих за межами пунктів Коростенської міської територіальної громади для продажу права оренди на них на земельних торгах у формі аукціону окремими лотами. Також даним рішенням надано дозвіл на складання проектів землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок, зазначених в додатку до даного рішення на "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (01.01)", зокрема і земельної ділянки кадастровий номер 1822386600:09:000:0055 площею 27,2710 га.
В подальшому, 1 березня 2021 року між позивачем 2 (організатор аукціону) та Житомирською товарною агропромисловою біржою (виконавець) укладено договір про підготовку лоту до продажу права оренди на земельні ділянки на земельних торгах (аукціоні) та проведення земельних торгів (аукціону), відповідно до умов якого виконавець здійснював підготовку лоту до продажу на земельних торгах (аукціоні) права оренди на земельну ділянку, що розташована в Житомирській області, Коростенський район, Хотинівська сільська рада, кадастровий номер 1822386600:09:000:0055, площею 27,2710 га.
На замовлення Житомирської товарної агропромислової біржі Фізичною особою - підприємцем Гераймовичем Р.П. виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, площею 27,2710 га кадастровий номер 1822386600:09:000:0055.
Рішенням V сесії VIII скликання позивача 2 №313 від 15 квітня 2021 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зокрема, і земельної ділянки площею 27,2710 га кадастровий номер 1822386600:09:000:0055.
Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру земельна ділянка за кадастровим номером 1822386600:09:000:0055, площею 27,2710 га віднесена до земель сільськогосподарського призначення (001.01 рілля) за цільовим використанням 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва сільськогосподарських угідь - рілля.
Згідно із протоколом земельних торгів №46/25-05-21 від 25 травня 2021 року, переможцем торгів з права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1822386600:09:000:0055 площею 27,2710 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, став відповідач.
За результатами земельних торгів, 25 травня 2021 між позивачем 2 та відповідачем  укладено договір оренди землі №202. 
Пунктом 1 договору визначено, що позивач 2 надав, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що розташована за межами населених пунктів Коростенської міської територіальної громади Коростенського району Житомирської області, кадастровий номер 1822386600:09:000:0055, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення - 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Згідно із пунктом 2.2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 27,2710 га.
Відповідно до  пункту 3.1 договору: останній укладено на строк 10 років без пролонгації; дата закінчення строку дії договору оренди землі обчислюються від дати його укладення, а право оренди виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно із пунктом 5 договору відповідач зобов`язався використовувати ділянку відповідно до цільового призначенням, умов договору та вимог чинного законодавства. Орендована земельна ділянка після закінчення дії договору повинна знаходиться не в гіршому стані як до підписання договору, відповідач несе повну відповідальність за збереження стану земельної ділянки.
Пунктом 3 розділу 8 договору визначено, що відповідач має право самостійно господарювати на земельній ділянці з дотриманням умов договору та чинного законодавства.
Договір оренди 7 червня 2021 року зареєстровано у Державному реєстрі речових прав власності на нерухоме майно, рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 58645234 від 9 червня 2021 року.
Так, на території земельної ділянки з кадастровим номером 1822386600:09:000:0055 площею 27,2710 га знаходяться зелені насадження - дерева різних порід, порубка яких має місце за межами сіл Граби та Злобичі Коростенського району.
Протоколом огляду місця події від 25 січня 2022 року з фото таблицями до нього, встановлено, що на земельній ділянці між населеними пунктами Злобичі та Граби Коростенського району (за координатами 50.862508*28.732776), ділянка площею близько 2 га, дерева частково вирізані, частково земельна ділянка залишається з наявними на ній насадженнями породи "сосна" та "береза". В одному секторі під сніговим покривом знаходяться пні від зрізаних дерев, осип стружки. В другому секторі на сніговому покриві виявлено залишки від зрізаних дерев, під якими знаходяться пні від зрізаних дерев та осип стружки. Верхні залишки від зрізаних дерев перебувають у свіжозрізаному стані, голки на гілках зелені, не засохлі. Осип стружки свіжий. Також зазначеною процесуальною дією на узбіччі автодороги Злобичі - Граби навпроти першого сектору зафіксовано 2 автомобілі, які частково були завантажені колодами зрізаних дерев породи "сосна" та "береза".
27 січня 2022 року прокурором відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №42022062350000021 від 27 січня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 Кримінального кодексу України.
Ухвалами слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 лютого 2022 року та від 2 січня 2023 року у справі №279/905/22 на земельну ділянку з кадастровим номером 1822386600:09:000:0055 накладено арешт, в тому числі заборону здійснювати порубку дерев та чагарників.
В ході досудового розслідування на підставі постанови про залучення спеціаліста від 15 листопада 2022 року, спеціалістами Позивача 1 проведено обстеження земельної ділянки з кадастровим номером 1822386600:09:000:0055 в межах кримінального провадження №42022062350000021 від 27 січня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 Кримінального кодексу України та частини 2 статті 364 Кримінального кодексу України.
За результатом обстеження згаданої земельної ділянки проведено заміри пнів зрубаних дерев із занесенням відповідних даних в польові-перелікові відомості.
В подальшому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу" проведено розрахунок розміру шкоди заподіяної внаслідок порубки дерев, загальний розмір якої визначено в розмірі 8 313    837,29 грн.
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 28 червня 2023 року задоволено позов прокурора в інтересах позивача 2 до відповідача про розірвання договору оренди землі площею 27,2710 га у зв`язку із порушенням вимог природоохоронного законодавства при її використанні.
3. Короткий зміст судових рішень
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 25.09.2024 у справі № 906/189/24, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2025, у  задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції мотивовані тим, що:
- прокурором не доведено ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції  сам факт наявності такої кількості дерев (як про це зазначено в польових відомостях - 4368)  на момент передачі земельної ділянки в оренду відповідачу та те, що знищені відповідачем дерева відносяться саме до лісового масиву, а саме є лісовими насадженнями, за знищення яких передбачена відповідальність у вигляді відшкодування шкоди з підстав та у розмірі, зазначених у поданому прокурором позові;
- протокол огляду місця події не містить даних, за якими можна ідентифікувати точне місцезнаходження земельної ділянки, де здійснювались слідчі дії (як-то кадастровий номер, межі земельної ділянки, тощо), прив`язки визначених географічних координат до місця розміщення земельної ділянки з кадастровим номером 1822386600:09:000:0055, кількості зрізаних та наявних дерев на момент огляду місця події. Поряд з тим у всіх досліджених протоколах огляду, які складені різними датами, не вказано, що місцем вчинення правопорушення є саме орендована відповідачем земельна ділянка площею 27,2710 га з кадастровим номером 1822386600:09:000:0055, оскільки у всіх протоколах огляду місця події складених за участю старшого державного інспектора позивача 1 місце події зазначено - ділянка місцевості, що розташована вздовж автодороги між населеними пунктами Злобичі та Граби Коростенського району має географічні координати: 50.862508*28.732776;
- за результатами проведеної земельно-технічної експертизи було визначено наступне: місце (точка) проведення слідчих дій (огляд місця події) за координатами 50.862508 х 28.732776, розташовується (знаходиться) за межами земельної ділянки з кадастровим номером 1822386600:09:000:0055, що розташована за адресою: Житомирська область, Коростенський район, за межами населених пунктів Коростенської міської територіальної громади. Тобто, місце (точка) проведення слідчих дій (огляд місця події) за координатами 50.862508х28.732776 (про що зазначено в протоколах огляду слідчим) проводилося не в межах розташування земельної ділянки з кадастровим номером 1822386600:09:000:0055. Мінімальна відстань від точки проведення слідчих дій (огляду місця події) за координатами 50.862508 х 28.732776 до межі земельної ділянки з кадастровим номером 1822386600:09:000:0055 становить 28,98 м (двадцять вісім метрів дев`яносто вісім сантиметрів), що графічно зображено на малюнках №№12-13 в дослідницькій частині висновку;
- інформація перелікових відомостях має суттєві розбіжності щодо координат зазначених в протоколах огляду місця події. Деякі взагалі не містять зазначення координат та вказівку додатком до якого протоколу вони є. Також вбачається відсутність інформації способу встановлення координат, а також способу застосованих засобів під час складання відомостей. При цьому перелікові відомості не містять вказівку на час їх складання та дати зазначені в них не співпадають з датами складання протоколів слідчого, різняться перелік посадових осіб зазначені в протоколах огляду та перелікових відомостях (в деяких взагалі відсутні підписи посадових осіб, які були залучені до складання процесуального документа). З даного в свою чергу вбачається, що слідчим не відображено в повному обсязі порядок проведення дій під час огляду, зокрема,  в протоколі огляду місця події за 19 січня 2023 року, 9 січня 2023 року, 6 січня 2023 року, 5 січня 2023 року, 18 січня 2023 року (є розбіжність щодо координат; не зазначені технічні засоби які використовувались під час проведення слідчих дій, в тому числі яким приладом здійснені заміри пнів, встановлення географічних координат місця проведення слідчих дій);  
- протокол огляду від 6 січня 2023 року (яким встановлено 310 пнів зрізаних дерев) та протокол огляду від 9 січня 2023 року (яким встановлено 660 пнів зрізаних дерев) складений за однаковими координатами 50.862112, 28.729897, що може свідчити про дублювання замірів пнів зрізаних дерев та взагалі ставить під сумнів їх належність, достовірність та допустимість. Крім того, за цією точкою огляду площею 500 метрів з координатами 50.862112, 28.729897 було нараховано в сумарній кількості 970 пнів зрізаних дерев (по суті цілу лісову посадку), що є сумнівним для земельної ділянки сільськогосподарського призначення без будь-яких обмежень. Також, в перелікових відомостях від 19 січня 2023 року, 9 січня 2023 року, 6 січня 2023 року, 11 лютого 2022 року, 14 лютого 2022 року, 18 лютого 2022 року, 27 січня 2023 року не зазначено до якого протоколу складені перелікові відомісті; не визначені географічні координати місця вирубки дерев; в перелікових відомостях від 11 лютого 2022 року, 18 лютого 2022 року не зазначено місце та час складання, географічні координати; в перелікових відомостях від 14 лютого 2022 року, 18 лютого 2022 року, 3 січня 2023 року відсутні підписи посадових осіб, які були присутні або безпосередньо складали цю перелікову відомість; в переліковій відомості від 5 січня 2023 року не зазначено марку, інвентарний номер вимірювального пристрою, яким здійснювався замір пнів;  в переліковій відомості від 18 січня 2023 року не зазначено до якого протоколу складена перелікова відомість; не визначені географічні координати місця вирубки дерев; не визначено категорію придатності; розбіжність щодо кількості пнів зрізаних дерев з протоколом огляду; 
- прокурором надано перелікові відомості від 11 лютого 2022 року, 14 лютого 2022 року, 18 лютого 2022 року, 3 січня 2023 року, 20 січня 2023 року, 23 січня 2023 року, 27 січня 2023 року в яких взагалі відсутні посилання до жодного доданого протоколу огляду, а протоколи огляду датовані цими ж датами, що і перелікові відомості взагалі відсутні;
-  загальна кількість пнів зрізаних дерев зазначених в протоколах огляду та в перелікових відомостях складає 3866 шт., що істотно менше за ту кількість дерев, яка зазначена у позовній заяві та в самому розрахунку розміру шкоди Державної екологічної інспекції Поліського округу, де їх кількість визначена - 4368 шт.;
- враховуючи викладені розбіжності, вказані протоколи огляду та перелікові відомості в розрізі вимог статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України не можуть підтверджувати саме ті відомості на підтвердження яких вони подавалися та складалися;
- надані прокурором перелікові відомості в підтвердження своїх позовних вимог щодо розміру завданої шкоди не долучалися відразу до позовної заяви, а залучені вже після подання відповідачем заперечень щодо достовірності даних зазначених в протоколах огляду із переліковими відомостями;  
- все вищезазначене призводить до неможливості встановити чи дійсно мало місце фіксація саме незаконної порубки дерев на земельній ділянці з кадастровим номером 1822386600:09:000:0055, та чи особа, яка підписувала вказані протоколи, має достатній рівень кваліфікації в частині наявності знань для встановлення строку давності пнів, по яких нібито визначалося факт незаконної порубки (свіжозрізані чи навпаки), правильності вимірювання діаметра пнів для обрахунку нанесення шкоди; 
- наданий позивачем до суду прогнозований розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок порубки дерев на земельній ділянці між населеними пунктами с. Злобичі та с. Граби Коростенського району Житомирської області, в межах кримінального провадження №42022062350000021 від 27 січня 2022 року не містить квартал, виділ і площу, де було виявлено незаконну рубку, як і не містить інформації щодо того, яким чином (зокрема із застосуванням яких вимірювальних засобів) проводились заміри пнів, та не містить інформації про проведення повірки вимірювального засобу (чи проходив даний прилад сертифікацію відповідно до вимог Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність");
- в самому розрахунку зазначено, що він є прогнозований та має бути підтверджений інженерно-екологічною експертизою, яка в свою чергу в матеріалах справи відсутня. Дане ж в свою чергу вказує про неподання судам першої та апеляційної інстанцій обов`язкового доказу для встановлення розміру шкоди, що ще раз приводить до висновку про недоведеність прокурором та позивачами належними та допустимими доказами підставності та обґрунтованості цього позову. В той же час, розрахунок шкоди не може ґрунтуватися на припущеннях чи прогнозах позивача 2, оскільки вони не є фактичними даними в розумінні статті 73 Господарського процесуального кодексу України;
- відсутність належних та достовірних доказів, які б підтвердили точну кількість пнів, їх ознаку та діаметр, у результаті незаконної рубки, відсутність належного розрахунку (а не прогнозованого) виключає можливість встановлення дійсного розміру шкоди, нібито завданої відповідачем навколишньому природному середовищу, як обов`язкової умови для настання відповідальності;
- щодо аргументів прокурора про те, що причинний зв`язок між завданою шкодою та діями відповідача підтверджується кримінальним провадженням №42022062350000021 від 27 січня 2022 року, то в матеріалах справи відсутній акт обстеження земельної ділянки, проведеної працівниками позивача 1 від 27 січня 2022 року у межах кримінального провадження  №42022062350000021, на який посилається як прокурор так і позивач 1; 
- на час вирішення судом цього спору, судові рішення, які б встановлювали факти завдання шкоди державі в особі позивачів саме відповідачем - відсутні;
- без отримання вироку суду у кримінальному провадженні №42022062350000021, який безпосередньо встановить вину осіб, які мають бути притягнуті до кримінальної відповідальності у вчиненні злочину, або без встановлення в адміністративному або цивільному судочинстві вини службових осіб відповідача (завдання шкоди навколишньому природному середовищу) унеможливлюється отримання одночасно всіх необхідних елементів для покладання на відповідача відповідальності в порядку статей 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", та відповідно до правил статті 1166 Цивільного кодексу України, а саме: вини заподіювача шкоди;
- рішення Господарського суду Житомирської області від 28 червня 2023 року, яким задоволено позов прокурора в інтересах позивача 2 до відповідача про розірвання договору у зв`язку із порушенням вимог природоохоронного законодавства при її використанні, не може трактуватись, як преюдиційна обставина, оскільки в межах даної справи встановлювались факти, які не підлягають доказуванню саме в частині розірвання договору. 
4. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи касаційної скарги. Доводи інших учасників справи
Заступник керівника Житомирської обласної прокуратури звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Житомирської області від 25.09.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 у справі № 906/189/24, в якій просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
Підставою касаційного оскарження рішення Господарського суду Житомирської області від 25.09.2024 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 у справі № 906/189/24 скаржник зазначив пункти 1 та 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Так, скаржник вказав, що суди не врахували правові висновки Верховного Суду щодо встановлення вини осіб при стягненні шкоди на підставі статті 1166 Цивільного кодексу України, викладені у постановах від 17.03.2020 у справі № 912/823/18, від 18.12.2020 у справі № 922/3414/19, від 03.11.2021 у справі № 922/1705/20, від 11.01.2022 у справі № 904/1448/20, від 02.06.2022 у справі № 920/821/18, від 18.05.2023 у справі № 914/669/22, від 19.09.2024 у справі № 918/1356/23. Також, скаржник зазначив, що відсутні висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо можливості стягнення збитків за порубку дерев на землях комунальної власності (на землях сільськогосподарського призначення або землях невизначеної категорії) без відповідного дозволу, у тому числі з орендарів земельних ділянок у порядку статті 1166 Цивільного кодексу України за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища при використанні земельних ділянок (статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", статті 40 Закону України "Про рослинний світ", статті 69, частини 1 статті 107 Лісового кодексу України).
Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Луг" подало до Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.
5. Позиція Верховного Суду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Імперативними приписами частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України чітко встановлено межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що до способів захисту прав і законних інтересів віднесено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність повного складу правопорушення, а саме: 
(1) протиправної поведінки особи; 
(2) шкоди (збитків); 
(3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 
(4) вини особи, яка заподіяла збитки.
Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Під шкодою слід розуміти, зокрема, зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Причинний зв`язок, як елемент складу цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а отже, доведенню підлягає факт того, що його протиправні дії є причиною, а шкода - наслідком такої протиправної поведінки.
Відповідно, суди, розглядаючи спори про стягнення шкоди (збитків), мають встановлювати обставини щодо наявності всіх елементів складу правопорушення у їх сукупності.
За відсутності хоча б одного із перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, цивільна відповідальність у вигляді відшкодування шкоди не настає.
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 912/823/18, від 03.11.2021 у справі № 922/1705/20, від 18.12.2020 у справі № 922/3414/19, від 02.06.2022 у справі № 920/821/18,  від 11.01.2022 у справі № 904/1448/20, від 18.05.2023 у справі № 914/669/22, від 19.09.2024 у справі № 918/1356/23 (на які посилається скаржник у касаційній скарзі).
При цьому господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17).
Згідно зі статтею 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
За статтею 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовуванні в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
У статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність (частина перша). Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України (частина четверта).
Частиною 1 статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища"  визначено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища (стаття 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").
Відповідно до частини першої статті 1 Лісового кодексу України ліс - тип природних комплексів (екосистема), у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав`яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов`язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище.
Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Самозалісена ділянка - земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.
Інші лісовкриті землі - земельні ділянки, вкриті лісовою рослинністю, заростями багаторічних дерев`янистих кущових рослин, у тому числі самозалісені, та не надані для ведення лісового господарства.
Згідно зі статтею 4 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі.
Отже, згідно з положеннями Лісового кодексу України віднесення лісів до лісового фонду України не залежить від категорії (основного цільового призначення) земельної ділянки, на якій вони зростають (такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.09.2024 у справі № 918/1356/23 на яку посилається скаржник у касаційній скарзі). 
Спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. Спеціальний дозвіл на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства. Спеціальний дозвіл на інші види спеціального використання лісових ресурсів видається власниками лісів або постійними лісокористувачами. На виділених лісових ділянках можуть використовуватися лише ті лісові ресурси і лише для цілей, що передбачені виданим спеціальним дозволом. Спеціальний дозвіл видається власниками лісів або постійними лісокористувачами у встановленому порядку також на проведення інших рубок та робіт, пов`язаних і не пов`язаних із веденням лісового господарства (частини 1-5 статті 69 Лісового кодексу України).
Підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Шкода, заподіяна лісу, не наданому в користування, у разі невстановлення осіб, винних у заподіянні шкоди, відшкодовується органом місцевого самоврядування, у межах території якого знаходиться ліс, якому була заподіяна шкода (стаття 107 Лісового кодексу України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України). 
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).
Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи (частини 1-4 статті 98 Господарського процесуального кодексу України).
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 104 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суди першої та апеляційної інстанцій, надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, встановили, що:
- прокурором та позивачами не доведено, що незаконна вирубка дерев відбулася на земельній ділянці з кадастровим номером 1822386600:09:000:0055, яка перебувала в оренді у відповідача;
- прокурором та позивачами не доведено сам факт наявності такої кількості дерев (як про це зазначено в польових відомостях - 4368)  на момент передачі земельної ділянки в оренду відповідачу;
-  прокурором та позивачами не надано належні та достовірні докази, які б підтвердили точну кількість пнів, їх ознаку та діаметр, у результаті незаконної рубки;
- прокурором та позивачами не надано належний (а не прогнозований) розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок вирубки дерев.
Тобто, судами встановлено, що прокурором та позивачами не доведено такі елементи складу цивільного правопорушення як протиправна поведінка особи, шкода (збитки) та причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками. Наведене судом касаційної інстанції не переоцінюється в силу положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України.
Крім того, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що без отримання вироку суду у кримінальному провадженні №42022062350000021 від 27.01.2022, який встановить вину осіб, які мають бути притягнуті до кримінальної відповідальності у вчиненні злочину, або  без встановлення   в  адміністративному або  цивільному судочинстві вини  службових осіб відповідача (завдання   шкоди навколишньому  природному середовищу) унеможливлюється отримання одночасно всіх необхідних елементів для покладання на відповідача відповідальності в порядку статей 68,     69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", та відповідно до правил     статті 1166 Цивільного кодексу України, а саме: вину заподіювача шкоди.
Колегія суддів погоджується із доводами касаційної скарги про те, що такий висновок судів зроблений без урахування висновку Верховного Суду щодо встановлення вини осіб при стягненні шкоди на підставі статті 1166 Цивільного кодексу України, викладеного у постановах від 17.03.2020 у справі № 912/823/18, від 18.12.2020 у справі № 922/3414/19, від 03.11.2021 у справі № 922/1705/20, від 11.01.2022 у справі № 904/1448/20, від 02.06.2022 у справі № 920/821/18, від 18.05.2023 у справі № 914/669/22, від 19.09.2024 у справі № 918/1356/23, який наведено вище у цій постанові, а саме: у деліктних правовідносинах саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.
Разом з цим, в даному випадку неправильне застосування судами положень статті 1166 Цивільного кодексу України не призвело до прийняття неправильного рішення, оскільки судами також встановлено, що прокурором та позивачами не доведено такі елементи складу цивільного правопорушення як протиправна поведінка особи, шкода (збитки) та причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками. В свою чергу, відповідно до усталеної практики Верховного Суду за відсутності хоча б одного із перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, цивільна відповідальність у вигляді відшкодування шкоди не настає.
Водночас, надаючи оцінку аргументам касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження судових рішень визначених пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, необхідно зазначити таке.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.
Отже, формування Верховним Судом висновку має стосуватися спірних конкретних правовідносин, враховуючи положення чинного законодавства та встановлені судами під час розгляду справи обставини. 
Скаржник у касаційній скарзі зазначив, що відсутні висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо можливості стягнення збитків за порубку дерев на землях комунальної власності (на землях сільськогосподарського призначення або землях невизначеної категорії) без відповідного дозволу, у тому числі з орендарів земельних ділянок у порядку статті 1166 Цивільного кодексу України за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища при використанні земельних ділянок (статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", статті 40 Закону України "Про рослинний світ", статті 69, частини 1 статті 107 Лісового кодексу України).
Тобто, скаржник фактично просить зробити висновок про застосування зазначених ним норм щодо можливості стягнення збитків з орендарів земельних ділянок.
Разом з тим, як вже було зазначено вище, судами попередніх інстанцій встановлено, що прокурором та позивачами не доведено, що незаконна вирубка дерев відбулася на земельній ділянці з кадастровим номером 1822386600:09:000:0055, яка перебувала в оренді у відповідача.
Наведені ж у касаційній скарзі доводи фактично стосуються необхідності переоцінки доказів, тобто зводяться до заперечення обставин, встановлених судами попередніх інстанцій під час розгляду справи, та перегляду вже здійсненої оцінки доказів у справі. 
Саме лише прагнення скаржника здійснити нову перевірку обставин справи та переоцінку доказів у ній не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень попередніх інстанцій, оскільки згідно з імперативними приписами статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, додатково перевіряти докази.
До того ж встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц).
Таким чином, скаржником не доведено необхідності у формуванні висновку Верховного Суду щодо застосування наведених ним норм у спірних правовідносинах. 
Інші доводи касаційної скарги не обґрунтовані підставами касаційного оскарження, визначеними частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно з пунктом 1 частини 1        статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 Господарського процесуального кодексу України).
З огляду на вищенаведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції без змін через відсутність передбачених процесуальним законом підстав для їх скасування.
7. Судові витрати
Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на скаржника. 
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Заступника керівника Житомирської обласної прокуратури залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 25.09.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 у справі № 906/189/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                     Н. М. Губенко 

Судді                                                                                                 О. М. Баранець

                                                                                                          І. Д. Кондратова