ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року 
м. Київ

cправа №  925/365/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О. В. - головуючий, Берднік І. С., Міщенко І. С.,
за участю секретаря судового засідання - Прокопенко О. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" в особі відокремленого структурного підрозділу "Звенигородські енергетичні мережі" 
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 (головуючий суддя Кропивна Л. В., судді Майданевич А. Г., Сулім В. В.) 
у справі № 925/365/24
за позовом фізичної особи-підприємця Кобилецької Олени Валентинівни  
до 1) Відокремленого структурного підрозділу "Звенигородські енергетичні мережі" Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" і 2) Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго"
про визнання незаконним і скасування рішення комісії,  
(у судовому засіданні взяли участь представники: позивачки - Бабенко Р. В., відповідача - Марченко О. В.)
ВСТУП
1.          Фізична особа-підприємець Кобилецька Олена Валентинівна (далі - позивачка, ФОП Кобилецька О. В.) звернулася з позовом до Відокремленого структурного підрозділу "Звенигородські енергетичні мережі" Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" (далі - Підрозділ) і  Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" (далі - відповідач, ПАТ "Черкасиобленерго") в якому про сить визнати незаконним і скасувати рішення комісії, яким повторно розглянуто акт про порушення, посилаючись на порушення відповідачем норм Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 (далі - ПРРЕЕ).
2.          Суди вирішили спір по-різному. Так, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог, вказавши на те, що акт про порушення правомірно повторно розглянутий комісією на підставі рішення суду впродовж розумного строку. 
3.          Суд апеляційної інстанції, навпаки, вважав відсутніми у відповідача підстав для повторного розгляду акта про порушення, а тому позовні вимоги задовольнив.
4.          За результатом розгляду касаційної скарги відповідача, Верховний Суд погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на викладене у цій постанові.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Узагальнені обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
5.          Між сторонами виникло майново-господарське зобов`язання на підставі договору про надання послуг з розподілу електричної енергії від 15.04.2015 №73.
6.          Адресою об`єкта позивачки, на якому здійснювалось електропостачання є вул.  Щедріна, 24, у м. Звенигородка.
7.          Адресою об`єкта, за яким складено акт про порушення є вул. Щедріна, 26 у м. Звенигородка.
8.          Позивачка здійснила самовільне підлючення до електричної мережі оператора системи розподілу з порушенням схеми обліку шляхом підключення до ввідного автоматного вимикача перед електролічильником в РУ-0,4 ТП-37. Трансформаторна підстанція (ТП-37), до якої здійснено самовільне підключення, знаходиться на вулиці і має відкритий доступ та не знаходиться на території позивачаки.
9.          17.11.2021 відповідач здійснив перевірку електропостачання за адресою: вул. Щедріна, 26 у м. Звенигородка та виявив факт самовільного підключення електроустановки (струмоприймачів) позивача до електричної мережі оператора системи розподілу з порушенням схеми обліку шляхом підключення до ввідного автоматного вимикача перед електролічильником в РУ-0,4 ТП-37.
10.          За результатами перевірки відповідач склав акт про порушення від 17.11.2021 №000298;
11.          02.12.2021 рішенням комісії відповідача з розгляду акта про порушення від 17.11.2021 №000298, оформленого протоколом №37, відповідач визнав споживачку причетною до порушення, акт від 17.11.2021 №000298 складеним правомірно, визначив обсяг та вартість недорахованої електричної енергії у розмірі 183632 кВт*год. вартістю 827  919,22 грн.
12.          26.06.2023 Господарський суд Черкаської області ухвалив рішення у справі №17-14-01/1494(925/64/22), яким визнав незаконним і скасував рішення комісії з розгляду актів про порушення, оформленого протоколом від 02.12.2021 №37.
13.          07.09.2023 Підрозділ без участі ФОП Кобилецької О. В. на засіданні комісії з розгляду актів про порушення розглянув акт про порушення №000298 від 17.11.2021, та, керуючись ПРРЕЕ, прийняв рішення яким визнав акт складеним правомірно, визнав споживачку причетною до порушення. Зобов`язав провести розрахунок обсягу та вартості необлікованої електроенергії згідно з пунктом 8.4.2 ПРРЕЕ за період з 18.05.2021 по 17.11.2021 за останні шість місяців з урахуванням рішення суду №17-14-01/1494(925/64/22) від 26.06.2023, виходячи з величини найменшого допустимого струму, який може протікати через поперечну площу перерізу кабелю 5,6 мм квадратних, що використаний у схемі самовільного підключення, 50А та застосувати згідно умов договору та ПРРЕЕ відповідні коефіцієнти, режим роботи та/або час використання самовільного підключення (більш детально ці дані вказані у розрахунку). Визначив обсяг та вартість не облікованої електричної енергії в обсязі 65504 кВт*год. вартістю 295  329,90 грн .
Узагальнений зміст і підстави позовних вимог
14.          21.03.2024 ФОП Кобилецька О. В. звернулася до Господарського суду Черкаської області з позовом до Підрозділу і ПАТ "Черкасиобленерго" про визнання незаконним і скасування рішення комісії з розгляду акта про порушення, яке викладено у протоколі  від 07.09.2023 №34 про проведення за актом про порушення від 17.11.2021 №000298 розрахунку суми необлікованої електричної енергії в обсязі 65504 кВт/год. та визначення вартості недорахованої  електричної енергії в розмір 295  329,90 грн.
15.          Позовні вимоги аргументовано тим, що оскаржуване рішення комісії є незаконним, безпідставним та підлягає скасуванню, оскільки розрахунок проведений з порушенням строку, визначеного ППРЕЕ.
Узагальнений зміст і обґрунтування судових рішень
16.          Рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.05.2024 у задоволенні позову відмовлено.
17.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність порушеного права позивачкм, яке підлягало б судовому захисту.
18.          На переконання суду, комісія відповідача правомірно, на підставі рішення суду повторно розглянула акт про порушення та прийняла рішення яким, виходячи з величини найменшого допустимого тривалого струму, який може протікати через поперечну площу перерізу кабелю площею 5,6 кв.мм (50А), нарахувала позивачці плату за необліковану електричну енергію.
19.          Також, місцевий суд вказав на те, що рішення суду, яке слугувало підставою для перегляду акта, набрало законної сили 11.08.2023. Відповідач повторно розглянув акт про порушення 07.09.2023, тобто впродовж одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили і такий строк, на переконання суду, є розумним. Окрім того, місцевий господарський суд вказав на те, що ПРРЕЕ не встановлений строк, упродовж якого комісія з розгляду актів про порушення зобов`язана повторно розглянути акт про порушення.
20.          Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 рішення Господарського суду Черкаської області від 29.05.2024 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.
21.          Визнано незаконним та скасовано рішення комісії з розгляду акта про порушення, оформленого протоколом від 07.09.2023 № 34 щодо визначення ФОП Кобилецькій  О.  В. обсягу та вартості необлікованої електричної енергії за актом про порушення від 17.11.2021 №  000298.
22.          Провадження у справі відносно Підрозділу закрито.
23.          Апеляційний суд вказав, що відповідно до положень абзацу 8 пункту 8.2.6. ПРРЕЕ комісія не може самостійно ініціювати повторний розгляд акта про правопорушення. Також, вказав на те, що відповідач-2 прийняв рішення відносно позивачки на підставі акта, який містив дефекти змісту та форми і які вже були оцінені судом в іншій господарській справі як недопустимі. 
24.          У зв`язку з наведеним, апеляційний господарський суд не погодився з висновком суду першої інстанції про відмову в позові ФОП Кобилецькій О. В. до ПАТ "Черкасиобленерго".
Касаційна скарга
25.          Не погодившись із постановою суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Узагальнені доводи касаційної скарги
26.          Скаржник вказує на те, що матеріалами цієї справи повністю підтверджується факт безоблікового споживання електричної енергії ФОП Кобилецькою О.В. Вказує на те, що хоча рішенням суду у справі №17-14-01/1494(925/64/22) від 26.06.2023 визнано незаконним та скасовано рішення комісії, оформлене протоколом №37 від 02.12.2021, проте не спростовано сам факт безоблікового споживання електричної енергії позивачкою.
27.          Посилається на правовий висновок Верховного Суду, наведений у постановах від 03.08.2021у справі №910/5998/20 та від 21.06.2022 у справі №  912/1133/21 відповідно до якого: "допущені описки в акту про порушення не спростовують факту виявленого порушення, якщо цей факт відображено в сукупності інших доказів. Суд вважає, що ні ПРРЕЕ ні інші норми чинного законодавства не визначають вказані дефекти акта про порушення як такі, що мають наслідком його недійсність".
28.          Скаржник наполягає на тому, що з урахуванням позиції суду першої інстанції, що відображена як у рішенні, так і в аудіозаписі судового засідання від 26.06.2023, рішення у справі №17-14-01/1494(925/64/22) є підставою для повторного перегляду акта про порушення відповідно до приписів абз. 8 п.8.2.6 ПРРЕЕ.
29.          Відповідач вказує на відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо повторного розгляду акта про порушення за рішенням суду. Стверджує про те, за умови відсутності спростування судом факту безоблікового споживання електричної енергії - акт про порушення не скасовується і може бути повторно розглянутий комісією з розгляду актів про порушення за наявності підстав, передбачених абзацом 8 п.8.2.6 ПРРЕЕ, тобто за рішенням суду.
Відзив
30.          Позивачка подала відзив, у якому не погоджується з доводами касаційної скарги, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Вказує на те, що висновки суду апеляційної інстанції про відсутність підстав у комісії самостійно ініціювати повторний розгляд акта про порушення, а також про наявність підстав для задоволення позовних вимог відповідають положенням чинного законодавства. Просить повністю відмовити в задоволенні касаційної скарги.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів скаржника і висновків судів попередніх інстанцій
31.          Згідно з частинами 1 - 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
32.          Постанова суду апеляційної інстанції оскаржується відповідачем з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 ГПК України.
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України
33.          Причиною виникнення спору в справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання незаконним та скасування рішення комісії по повторному розгляду акта про порушення, яке викладено у протоколі №34 від 07.09.2023 про проведення за актом про порушення №000298 від 17.11.2021 розрахунку суми необлікованої електричної енергії в обсязі 65504 кВт/год. та визначення вартості недорахованої електричної енергії позивачці в розмір 295  329,90 грн.
34.          Як установлено судами попередніх інстанцій, позивачка здійснила самовільне підключення до електричної мережі оператора системи розподілу з порушенням схеми обліку шляхом підключення до ввідного автоматного вимикача перед електролічильником. Внаслідок самовільного підключення позивачка споживала електричну енергію без обліку її обсягу та без слати за спожиту електричну енергію.
35.          Відповідач виявив факт самовільного підключення електроустановки (струмоприймачів) позивачки до електричної мережі оператора системи розподілу, про що склав акт про порушення від 17.11.2021 №000298.
36.          Виявлене 17.11.2021 і зафіксоване актом про порушення від 17.11.2021 №000298 самовільне підключення електроустановки (струмоприймачів) до електричної мережі оператора системи розподілу з порушенням схеми обліку шляхом підключення до ввідного автоматного вимикача перед електролічильником в РУ-0,4 ТП-37 є порушенням, що передбачене підпунктом 6 пункту 8.4.2 ПРРЕЕ.
37.          Вказані обставини були також предметом дослідження у справі №  17-14-01/1494(925/64/22). При цьому, місцевий господарський суд у цій справі, яка розглядається, вказав на те, що позивака факт самовільного підключення не спростовувала під час розгляду справи №17-14-01/1494(925/64/22). На підставі досліджених у судовому засіданні електронних доказів (фото та відео фіксація обставин виявлення самовільного підключення) та заяв свідків, які безпосередньо виявили факт самовільного підключення, обставину самовільного підключення позивачкою до електричної мережі оператора розподілу суд визнав доведеною та встановленою.
38.          Не спростувала позивачка і факт самовільного підключення, зафіксований в акті про порушення від 17.11.2021 №000298, і під час розгляду цієї справи №  925/365/24 в судах першої та апеляційної інстанції.
39.          Водночас, як дослідили суди, що також встановлено у вказаному рішенні суду в справі №  17-14-01/1494(925/64/22), акт про порушення від 17.11.2021 №  000298 у його пункті 4 містить виправлення показника перерізу проводу (кабелю), яким виконано самовільне підключення, - 5,8 мм, що є порушенням вимоги пункту 8.2.5 ПРРЕЕ щодо недопустимості виправлень чи підчищень в акті про порушення.
40.          За висновком суду апеляційної інстанції, наведеному в оскаржуваній постанові, та з яким не погоджується скаржник, акт про порушення від 17.11.2021 № 000298 містить дефект змісту і форми, які вже були оцінені як недопустимі.
41.          На спростування вказаного висновку суду апеляційної інстанції скаржник посилається на правовий висновок Верховного Суду, наведений у постановах від 03.08.2021у справі №910/5998/20 та від 21.06.2022 у справі № 912/1133/21. 
42.          Колегія суддів зазначає, що зі змісту наведених скаржником постанов Верховного Суду вбачається, що у справах № 910/5998/20 і № 912/1133/21 предметом розгляду були вимоги про скасування рішення, оформленого протоколом комісії з розгляду акта про порушення споживачем ПРРЕЕ, що є аналогічними до вимог у цій справі, яка розглядається, отже правовідносини в наведених справах є подібними до цієї справи №  925/365/24.
43.          Так, у наведених постановах у справах № 910/5998/20 і № 912/1133/21 викладено висновок Верховного Суду про те, що "сам по собі дефект акта про порушення не може спростовувати факт порушення, якщо цей факт відображено у сукупності інших доказів. Суд зазначає, що ні ПРРЕЕ, ні інші норми чинного законодавства України не визначають вказані скаржником дефекти змісту акта про порушення як такі, що мають наслідком його недійсність".
44.          Місцевий господарський суд в своєму рішенні вказав на те, що рішенням суду в справі №17-14-01/1494(925/64/22) не спростовано факт безоблікового споживання електричної енергії споживачкою. Отже, у оператора системи відсутні правові підстави для скасування акта про порушення в розумінні положень абз. 5 пункту 8.2.7 ПРРЕЕ. Окрім того, наголосив, що виправлення у акті про порушення в графі поперечної площі перерізу кабелю є порушенням вимоги пункту 8.2.5 ПРРЕЕ щодо недопустимості виправлень чи підчищень в акті про порушення, проте не є підставою для визнання акта недійсним.
45.          Як уже було наголошено вище, в оскаржуваній постанові суду апеляційної інстанції відсутній висновок про спростування споживачкою факту безоблікового споживання нею електричної енергії, виявленого і зафіксованого в акті про порушення від 17.11.2021 № 000298. Звідси, суд апеляційної інстанції формально пославшись на виявлені дефекти форми і змісту акта про порушення, допустив невірне застосування положень ПРРЕЕ, оскільки не встановив фактів, які б спростовували виявлене порушення, а також не встановив наявності підстав для визнання акта недійсним.
46.          За таких обставин, колегія суддів констатує, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, знайшла своє підтвердження під час касаційного розгляду цієї справи.
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України
47.          Відповідно до приписів пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
48.          Як уже було наголошено вище, причиною виникнення цього спору слугували повторний розгляд відповідачем акта про порушення та прийняття рішення про нарахування позивачці плати за використання необлікованої електричної енергії.
49.          Місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про те, що у випадку коли рішенням суду, яким визнано незаконним та скасовано рішення комісії з розгляду акта про порушення, не спростовано факт безоблікового споживання електричної енергії споживачем, таке рішення є правовою підставою для повторного розгляду комісією акта про порушення на підставі абзацу 8 пункту 8.2.6. ПРРЕЕ.
50.          Суд апеляційної інстанції, навпаки, дійшов висновку про те, що у відповідача були відсутні передбачені пунктом 8.2.6 ПРРЕЕ підстави для повторного розгляду акта про порушення та вважав, що відповідач самостійно ініціював повторний розгляд акта.
51.          Скаржник з таким висновком суду апеляційної інстанції не погоджується і в обґрунтовування наявності підстави для касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, посилається на те, що за умови відсутності спростування судом факту безоблікового споживання електричної енергії - акт про порушення не скасовується і може бути повторно розглянутий комісією з розгляду актів про порушення за наявності підстав, передбачених абзацом 8 пункту 8.2.6 ПРРЕЕ, тобто за рішенням суду.
52.          Як убачається з установлених у цій справі обставин, попереднє рішення комісії, яким розглянуто акт про порушення скасоване в судовому порядку, оскільки воно не відповідало вимогам пунктів 8.2.5, 8.2.6, 8.4.12 ПРРЕЕ. Вказане відбулося внаслідок того, що в протоколі засідання комісії відповідача з розгляду актів про порушення від 02.12.2021 №37 вказаний переріз кабелю, яким виконано самовільне підключення, - 5,6 кв.мм, що не відповідає зазначеному в акті про порушення від 17.11.2021 №  000298 та вимогам пункту 8.2.6 ПРРЕЕ, а також в розрахунку обсягу та вартості необлікованої електричної енергії застосовано показник сили струму, який відповідає перерізу мідного проводу (кабелю) 25 кв.мм і не відповідає величинам цього показника, вказаним в акті про порушення від 17.11.2021 № 000298 та в протоколі засідання комісії відповідача з розгляду актів про порушення від 02.12.2021 №  37, а також вимогам пункту 8.4.12 ПРРЕЕ.
53.          07.09.2023 відповідач прийняв рішення, яким визнав акт про порушення таким, що складений правомірно, та повторно розглянув його, прийнявши рішення про донарахування вартості необлікованої енергії, виходячи з інших показників перерізу проводу, яким виконане самовільне підключення, та, відповідно за менший обсяг необлікованої електроенергії.
54.          Так, місцевий господарський суд дослідив, що за наслідками повторного розгляду акта про порушення комісія відповідача, виходячи з величини найменшого допустимого тривалого струму, який може протікати через поперечну площу перерізу кабелю площею 5,6 кв.мм (50А), нарахувала позивачці плату за необліковану електричну енергію. Виправлення в акті враховані комісією при розрахунку найменшого допустимого тривалого струму, який може протікати через поперечну площу перерізу кабелю, та при розрахунку плати за необліковану електричну енергію, внаслідок чого позивачці зменшено розмір плати за спожиту необліковану електричну енергію.
55.          При цьому, суд першої інстанції вказав на те, що рішенням Господарського суду Черкаської області у справі №17-14-01/1494(925/64/22) не спростовано факт безоблікового споживання електричної енергії споживачем, а підставою скасування судом рішення комісії з розгляду акта про порушення, оформленого протоколом №37 від 02.12.2021, слугував необґрунтований розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії внаслідок помилкового відображення у акті про порушення діаметру кабеля замість поперечної площі перерізу кабелю.
56.          Звідси, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що у випадку коли рішенням суду, яким визнано незаконним та скасовано рішення комісії з розгляду акта про порушення, не спростовано факту безоблікового споживання електричної енергії споживачем, таке рішення суду є правовою підставою для повторного розгляду комісією акта про порушення на підставі абзацу 8 пункту 8.2.6. ПРРЕЕ.
57.          Як уже було неодноразово наголошено вище, в постанові суду апеляційної інстанції відсутні висновки про те, що позивачка спростувала факт безобліково споживання електричної енергії, відсутні також висновки про те, що такий факт спростований у справі №17-14-01/1494(925/64/22). Окрім того, суд апеляційної інстанції детально не досліджував та не аналізував причини скасування попереднього рішення комісії, наведені в судовому рішенні у справі №17-14-01/1494(925/64/22). Звідси, не можна стверджувати про те, що апеляційний суд належним чином спростував висновок місцевого господарського суду про те, що вказане рішення у справі було підставою для повторного перегляду акта про порушення з огляду на допущені помилки в здійснених розрахунках і неспростування факту виявленого порушення.
58.          З огляду на те, що суд апеляційної інстанції, за встановлених у цій справі обставин, належним чином не спростував висновок суду першої інстанції про наявність у комісії підстав для повторного розгляду акта про порушення на підставі рішення суду, колегія суддів погоджується з доводами скаржника про неправильне застосовування апеляційним судом абзацу 8 пункту 8.2.6 ПРРЕЕ. Зазначене у цьому пункті концептуально узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 02.09.2022 у справі №  953/1681/20.
59.          З урахуванням наведеного, Верховний Суд вважає помилковим скасування апеляційним судом законного і обґрунтованого рішення місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог.
60.          За змістом статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
61.          Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції у цій справі наведеним вимогам не відповідає, що підтверджує аргументи касаційної скарги про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та неврахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, що призвело до скасування законного рішення місцевого господарського суду в цій справі.
62.          Інші доводи касаційної скарги підставами касаційного оскарження, передбаченими частиною 2 статті 287 ГПК України, не обґрунтовані, підставою відкриття касаційного провадження не слугували, вирішального значення для правильного розгляду цієї справи не мають, а тому судом касаційної інстанції не розглядаються.
63.          Доводи відзиву позивачки зводяться до цитування висновків суду апеляційної інстанції, наведених в оскаржуваній постанові, та спростовуються викладеним вище в цій постанові.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
64.          Відповідно до пункту 4 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
65.          Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (стаття 312 ГПК України).
66.          Зважаючи на викладене в цій постанові, встановлені судом першої інстанції обставини справи, що стали підставою для задоволення позовних вимог і які, у свою чергу, не спростував суд апеляційної інстанції, Верховний Суд дійшов висновку про те, що постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" у цій справі підлягає скасуванню. Відповідно, рішення місцевого господарського суду в цій частині підлягає залишенню в силі.
67.          Водночас, з огляду на те, що скаржник у поданій касаційній скарзі не спростовує висновків суду апеляційної інстанції в частині закриття провадження відносно Підрозділу, постанова в цій частині підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга, відповідно, підлягає частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат
68.          Внаслідок задоволення касаційної скарги судові витрати підлягають розподілу за правилами статей 129, 315 ГПК України.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" в особі відокремленого структурного підрозділу "Звенигородські енергетичні мережі" задовольнити частково.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 в частині задоволених позовних вимог скасувати, рішення Господарського суду Черкаської області від 29.05.2024 в цій частині у справі № 925/365/24 залишити в силі. 
3. У решті постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 у справі № 925/365/24 залишити без змін.
4. Стягнути з фізичної особи-підприємця Кобилецької Олени Валентинівни (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" (код ЄДРПОУ 22800735) 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 00 коп. відшкодування судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді касаційної інстанції.
5. Доручити Господарському суду Черкаської області видати відповідний наказ.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          О. В. Случ 

Судді                                                                                                    І. С. Берднік

                                                                                                    І. С. Міщенко