УХВАЛА

08 січня 2025 року 

м. Київ

справа № 640/9955/22

адміністративне провадження № К/990/49268/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Чиркіна С.М., суддів: Берназюка Я.О., Бучик А.Ю., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2024 у справі № 640/9955/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення належного нарахування та невиплати позивачу у червні 2022 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, а саме у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, що складає 9 760 грн, яке передбачено частиною п`ятою статті 12 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції Закону України від 25.12.1998 № 367-ХІV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 у справі 1-247/2018(3393/18);
зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та негайно виплатити недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком (9670, 00 грн.), з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги (1491, 00 грн.), тобто у останньому розмірі, що складає 8179, 00 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2022 відкрито провадження у цій справі та постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08.01.2024, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2024, позов ОСОБА_1 задоволено повністю:
визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік, відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі меншому ніж п`ять мінімальних пенсій за віком;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ: 42098368; місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням вже виплачених сум.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №640/9955/22 відмовлено.
19.12.2024 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду через систему «Електронний Суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій скаржник просить: скасувати Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2024; ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити заяву позивача «Про ухвалення додаткового рішення щодо однієї із позовних вимог з приводу якої досліджувалися докази по яких не ухвалено судового рішення» від 27.07.2024 в частині негайної виплати позивачу недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.
Скаржник вважає, що Шостий апеляційний адміністративний суд в оскаржуваній ухвалі від 17.12.2024 не застосував закон, який підлягав застосуванню, а саме: частину п`яту статті 12 Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 № 367-XIV») про виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2022 року у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, який передбачає конкретний строк виконання, але більше 2 років 7 місяців не виконується відповідачем у наслідок чого виник державний борг, який підлягає негайному стягненню на користь позивача.
Перевіривши касаційну скаргу та документи, додані до неї, суд приходить до наступного висновку.
Частиною третьою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції, зокрема, про відмову ухвалити додаткове рішення.
Керуючись пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Суд апеляційної інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що відповідно до частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.
Так, додатковими судовими рішеннями вирішуються окремі правові вимоги, які не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). 
Тобто, процесуальний інститут додаткового судового рішення дає можливість виправити помилки суду, спричинені недотриманням вимог судового рішення, зокрема, щодо наявності в ньому відповіді на всі заявлені вимоги позивача, вирішення питання про судові витрати.
В той же час, додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі. 
Додаткове рішення не може виходити за межі спірних правовідносин, встановлювати нові юридичні факти та вирішувати питання, які не входили до предмету спору, а так само, які вирішені не так, як вважає за потрібне сторона по справі.
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі, правильно застосував положення частини четвертої статті 252 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
За таких обставин, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд,-
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2024 у справі № 640/9955/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати скаржникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя - доповідач:                                                                       С.М. Чиркін

Судді:                                                                                           Я.О. Берназюк

                                                                                                    А.Ю. Бучик