УХВАЛА

15 січня 2025 року 
м. Київ
справа №380/3719/24
адміністративне провадження № К/990/518/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бучик А.Ю.,
суддів: Коваленко Н.В., Рибачука А.І., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2024 у справі № 380/3719/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними і скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про перерахунок пенсії № 133850005619  від 19.12.2023 та від 15.01.2024                      № 133850005619; 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у непризначенні пенсії з урахуванням загального трудового стажу 36 років і 4 дні із застосуванням початкового пільгового трудового стажу 20 років на день призначення пенсії та у самостійному визначенні заробітку за останні три роки (2017-2019) без права на вибір  і довідки про заробітну плату за 12 місяців (з 01.04.1998 по 01.04.1999) роботи у зоні посиленого радіологічного контролю 4 категорії, у невитребуванні документів про суми сплати обов`язкового внеску для підтвердження неврахованого повного загального стажу, а так само у непризначенні і розрахунку та виплаті боргу основної пенсії за 2 роки (з 11.05.2020 по 11.05.2022) з наступним розрахунком та виплатою перерахунку пенсії з компенсаційними виплатами і належними доплатами по день прийняття рішення; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити:
-працюючому пенсіонеру потерпілому ЧАЕС 4 категорії державну пенсію по віку на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на п`ять років у віці 55 років з 01.05.2020, згідно з поданими заявами про призначення пенсії від 06.04.2020 і від 04.05.2020, відповідно до ст.ст. 46, 55, 56, 57, 58 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; 
- призначити пенсію як потерпілому від ЧАЕС 4 категорії при пільговому стажі 20 років та загальному стажі 36 років і 4 дні на 11.05.2020 (з зарахованим стажем пенсійним органом з 11.05.2020 по 31.12.2020) із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад пільговий стаж, але не вище 75% заробітку відповідно до частини другої статті 26 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; - за бажанням позивача потерпілого від ЧАЕС 4 категорії здійснити призначення і розрахунок обчислення найбільшого розміру пенсії з урахування заробітку до 01.07.2000 на підставі довідки про заробітну плату в органах прокуратури на посаді заступника прокурора Сарненського району, взявши за основу заробітну плату для обчислення пенсії 12 місяців роботи на території радіоактивного забруднення 4 категорії за період з 01.04.1998 по 01.04.1999 відповідно до частини другої статті 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; 
- встановити статус "ветеран праці", який потерпілим від ЧАЕС 4 категорії з стажем понад 30 років і здійснити відповідний розрахунок встановлених надбавок до пенсії за такий статус відповідно до частини третьої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; 
- включити (врахувати) до загального трудового стажу для призначення пенсії період роботи як самозайнятої особи адвоката з 01.01.2011 по 31.12.2016 відповідно до частин першої, четвертої статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і ст.ст. 3, 56, 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 48 КЗпП; 
- нарахувати і виплатити борг за 2 роки (з 11 травня 2020 р. по 11 травня 2022 р.) основної пенсії з поточними перерахунками пенсії одноразовою виплатою з урахуванням інфляції і 3% річних та передбаченими компенсаційними доплатами щорічної індексації і перерахунку відповідно до ст.ст. 58, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 302800,00 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.08.2024, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2024, позовні вимоги задоволено частково. 
Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про перерахунок пенсії від 19 грудня 2023 року № 133850005619 і від 15.01.2024 № 133850005619. 
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо врахування бажання ОСОБА_1 та визначення заробітної плати для обчислення розміру його пенсії за 12 місяців роботи підряд на територіях радіоактивного забруднення за період з 01.04.1998 по 01.04.1999 відповідно до довідки № 18-268 від 15.04.2020, виданої Прокуратурою Рівненської області. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити обрахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з 11.05.2020 з урахуванням заробітної плати відповідно до довідки від 15.04.2020, виданої Прокуратурою Рівненської області, за 12 місяців роботи підряд на територіях радіоактивного забруднення за період з 01.04.1998 по 01.04.1999 згідно з частиною другою статті 57 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". 
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо невирішення питання про наявність підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи адвокатом з 01.01.2011 по 31.12.2016. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.05.2020 про призначення пенсії в частині розрахунку страхового стажу із врахуванням висновків суду, зазначених у мотивувальній частині цього рішення. 
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 6547,00 грн завданої моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено.
06.01.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2024 у справі № 380/3719/24.
У поданій касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України                                 (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.
Частиною третьою статті 3 КАС України     передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 257 КАС України     визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення   статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"     і     статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України     учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої статті 12 КАС України     виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:
1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;
2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;
4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі   Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".
6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті                     266-1 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України     для цілей цього     Кодексу     справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
У даній справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті                        257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього     Кодексу       розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу     позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Також у поданій касаційній скарзі, скаржник зазначає підставу касаційного оскарження пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку).
Так, процесуальний закон передбачає умови, за наявності яких справи незначної складності можуть переглядатися в касаційному порядку.
Однак обґрунтування касаційної скарги не дають підстав вважати, що ця справа має фундаментальне значення на формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Посилання у касаційній скарзі на те, що справа становить значний суспільний інтерес з означеним у скарзі предметом спору не містять обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії суспільно чи винятково значимих.
Стосовно "виняткового значення" справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої "винятковості" може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. 
Отже, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі. Проте, в касаційній скарзі скаржник належних обґрунтувань щодо винятковості цієї справи не наводить.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті                    328          КАС України.
Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень прийнятих у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої   статті 328 КАС України.
Крім того, Верховний Суд не враховує посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті          328 КАС України як на підставу касаційного оскарження, оскільки позивач цитує уривки з різних постанов Верховного Суду, проте не вказує який саме висновок та щодо застосування якої норми права судом апеляційної інстанції не було враховано під час прийняття рішення у цій справі. 
Водночас інші наведені скаржником доводи стосуються здебільшого оцінки встановлених судом апеляційної інстанції обставин та досліджених ним доказів.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. 
Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. 
Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини першої     статті 333 КАС України     суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі наведеного та керуючись статтями     328,     333,     359 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2024 у справі № 380/3719/24.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати в порядку, встановленому статтею 251 КАС України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                     А. Ю. Бучик

Судді:                                                                                                       Н.В. Коваленко

                                                                                                            А. І. Рибачук