УХВАЛА
04 березня 2025 року 
м. Київ
cправа №  911/1241/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратової І. Д. - головуючої, суддів: Вронської Г. О., Губенко Н. М., 
за участю секретаря судового засідання - Гнідобор А. В.,
за участю представника відповідача - Іванова М. В. (адвоката),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Горбенко Марії Віталіївни
на рішення Господарського суду Київської області від 28.03.2024 
(суддя Третьякова О.О.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2024
(головуючий Майданевич А. Г., судді: Сулім В. В., Коротун О. М.) 
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ермітаж Хаус"
до Фізичної особи-підприємця Горбенко Марії Віталіївни 
про розірвання договору, зобов`язання повернути об`єкт оренди та стягнення 694  287,32 грн.
Короткий зміст позовних вимог 
1.          У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ермітаж Хаус" (далі - Товариство, позивач) звернулося до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Горбенко Марії Віталіївни (далі - ФОП Горбенко М. В., відповідач) про зобов`язання останньої повернути позивачеві об`єкт суборенди, а також стягнення з відповідача 497 986,66 грн заборгованості з орендної плати, 62 241,31 грн пені, 27 993,87 грн інфляційних втрат та 3 % річних у сумі 3 906,81 грн за порушення строків оплати орендної плати.
2.          На обґрунтування позовних вимог Товариство послалося на те, що ФОП Горбенко М. В. була суборендарем нежитлового приміщення № 82, розташованого за адресою: 08132, Київська область, місто Вишневе, вулиця Першотравнева, 21/25 , на підставі договору від 01.10.2021 №  0109/21-2. Унаслідок несвоєчасної сплати орендної плати за це приміщення у ФОП Горбенко  М.  В. виник борг перед Товариством. Цей договір розірваний з 17.04.2023 на підставі направленого Товариством відповідачу у порядку 15.2 цього договору листа-повідомлення від 05.04.2023.
3.          ФОП Горбенко М. В. позов не визнавала, посилаючись на своєчасну сплату орендної плати, але не у безготівковій формі, як домовилися сторони у договорі, а шляхом унесення готівки, адже унаслідок уведення 24.02.2022 воєнного стану безготівковий розрахунок між ними став неможливий і на це була згода товариства, керівник якого перебував за кордоном, а місцезнаходження Товариства на окупованій території у м. Херсоні. Тому з березня місяця 2022 року сторони проводили оплати готівкою, на підтвердження чого відповідач послався на підписаний обома сторонами акт звірки розрахунків від 01.11.2022, згідно з яким протягом 24.02.-01.11.2022 відповідач сплатив позивачу 402 000 грн орендної плати, несплаченим залишився борг у сумі 1 200 грн. 
4.          Товариство з цього приводу заперечувало, стверджуючи про ненадання відповідачем доказів проведення готівкових розрахунків між сторонами (касових ордерів, квитанцій тощо), тоді як акт звірки розрахунків від 01.11.2022, на його думку, не є допустимим доказом, позаяк він не містить печатки Товариства, директор останнього його не підписував і готівкових грошових коштів від відповідача не отримував.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
5.           01.10.2021 Товариство як орендар і ФОП Горбенко М. В. як суборендар уклали договір суборенди № 0109/21-2 нежитлового приміщення № 82 загальною площею 140 кв. м, розташованого за адресою: Київська область, м. Вишневе, вул.  Першотравнева, 21/25, з метою розміщення закладу громадського харчування (піцерії), на строк 01.10.2021 по 01.09.2024. Розмір щомісячної орендної плати склав 44 800 грн без ПДВ із розрахунку 320 грн за 1 кв. м. 
6.          Орендна плата за перший місяць оренди (жовтень 2021 року) підлягала сплаті протягом 10 днів після підписання договору, тобто до 11.10.2021, за останній місяць оренди сторони також домовилися про сплату авансу у такому порядку: до 10.10.2021 у розмірі 11 200 грн, до 10.11.2021 у розмірі 11 200 грн, до 10.12.2021 у розмірі 11 200 грн та до 10.01.2022 у розмірі 11 200 грн (пункт 4.1 договору).
7.          Орендна плата сплачується ФОП Горбенко М. В. у безготівковому порядку на поточний рахунок Товариства (або в іншому порядку, не забороненому чинним законодавством) не пізніше 10 числа кожного місяця за поточний місяць (пункт 4.3 договору).
8.          Відповідно до пункту 13.1 договору ФОП Горбенко М. В. зобов`язалася повернути Товариству об`єкт за актом приймання-передачі після закінчення терміну суборенди протягом одного календарного дня.
9.          У пункті 14.3.1 договору сторони домовилися про сплату відповідачем позивачу пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення у разі порушення строків сплати орендної плати.
10.          За домовленістю, передбаченою у пункті 15.2 договору, сторони також погодили, що у разі прострочення ФОП Горбенко М. В. сплати орендної плати або інших передбачених договором платежів одноразово протягом десяти календарних днів, або два і більше разів понад один і більше календарний день Товариство має право розірвати договір в односторонньому порядку, попередивши ФОП Горбенко М. В. за п`ять днів до такого розірвання. ФОП Горбенко М. В. зобов`язалася звільнити орендоване приміщення у строк, визначений у повідомленні Товариства.
11.          За актом приймання-передачі об`єкта суборенди від 01.10.2021 Товариство передало ФОП Горбенко М. В. назване вище приміщення.
12.           06.04.2023 у порядку домовленості, передбаченої пунктом 15.2 договору, Товариство повідомило ФОП Горбенко М. В. про розірвання договору з 17.04.2023 з підстав порушення нею строків сплати орендної плати, а також про її обов`язок звільнити об`єкт до 20.04.2023.
13.          Загальна сума орендної плати за період з 01.10.2021 по 17.04.2023 склала 831 786,67 грн, тоді ФОП Горбенко М. В. сплатила Товариству лише 333 800 грн.
14.          Товариство наполягає на тому, що під час дії договору мали місце неодноразові порушення ФОП  Горбенко М. В. строків сплати орендної плати, а саме: станом на 11.12.2021 її борг складав 123  200 грн, станом на 11.01.2022 - 53 200 грн, а станом на 11.02.2022 - 44 600 грн.
15.          Станом на час звернення Товариства до суду з цим позовом ФОП Горбенко М. В. не повернула об`єкт оренди, її борг по орендній платі за період з 01.10.2021 по 17.04.2023 склав 497 986,66 грн. Товариство також нарахувало відповідачеві 62 241,31 грн пені, 27 993,87 грн інфляційних втрат за порушення строків сплати орендної плати за квітень-листопад 2022 року та 3 % річних у сумі 3 906,81 грн.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
16.          28.03.2024 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2024, про часткове задоволення позову, присудив до стягнення з ФОП Горбенко М. В. на користь Товариства 497 986,66 грн основного боргу, 61 676,72 грн пені, 27 993,87 грн інфляційних втрат і 3 % річних у розмірі 3  866,30 грн, тоді як у стягненні 564,59 грн пені та 3 % річних у сумі 40,51 грн відмовив; закрив провадження у справі у частині позовних вимог про зобов`язання ФОП Горбенко М. В. повернути Товариству об`єкт оренди.
17.          Мотивував рішення відсутністю доказів погашення ФОП Горбенко М. В. боргу перед Товариством у заявленому розмірі у визначеній договором безготівковій формі, тоді як суд не прийняв наданий ФОП Горбенко М. В. акт звірки розрахунків від 01.11.2022 як належний і допустимий доказ проведення готівкових розрахунків з Товариством на тій підставі, що умовами названого договору передбачена саме безготівкова форма розрахунків і зміни до договору щодо форми розрахунку не вносилися. ФОП Горбенко М. В. також не надала доказів, що підтверджують здійснення нею оплати орендної плати готівкою, тоді як позивач заперечував факт оприбуткування готівки. Суд не визнав такими доказами розрахунок сум нарахованого доходу застрахованих осіб і суми нарахованого єдиного внеску за 2022 рік, розрахунок податкових зобов`язань з податку на дохід фізичних осіб та військового збору за 2022 рік, податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2022 рік, витяг із книги доходів і витрат у період з 01.01. по 31.12.2022, оскільки вони не містять відомостей про проведення готівкових розрахунків відповідачем з позивачем. Зауважив на тому, що здійснення готівкового розрахунку між суб`єктами господарювання має бути підтверджено прибутковим касовим ордером, фіскальним чеком, розрахунковою квитанцією або іншим касовим документом, що оформлюється при розрахунках готівкою згідно із законодавством України, що регулює правила готівкового обігу, тоді як відповідач таких доказів не надав. Суд перерахував заявлені Товариством розміри пені, інфляційних втрат і 3 % річних та задовольнив їх частково. Оскільки ФОП Горбенко М. В. повернула позивачу об`єкт оренди, то провадження у цій частині закрив на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги
18.          ФОП Горбенко М. В. оскаржила ці судові рішення і в касаційній скарзі просить їх скасувати й ухвалити нове рішення про відмову у позові.
19.          На обґрунтування підстав касаційного оскарження послалася на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, обґрунтувавши свої доводи неправильним застосуванням судами норм матеріального і порушенням положень процесуального права, а саме:
-          статей 14, 269 ГПК України без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 01.06.2021 у справі № 916/2368/18, щодо меж перегляду справи та повноважень суду апеляційної інстанції;
-          частини третьої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та частини першої статті 43 ГПК України без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 29.05.2024 у справі № 910/3508/22, від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 щодо неможливості суперечливої (непослідовної) поведінки, яка у цьому випадку проявилася як спочатку заявлення клопотання про призначення почеркознавчої експертизи акта звірки розрахунків від 01.11.2022, а згодом відмова від нього, а також у постанові від 13.11.2018 у справі № 910/19179/17 щодо застосовування Європейським судом з прав людини у своїй практиці принципу "естопель", який означає категоричне заперечення такої поведінки сторони в процесі, якою вона перекреслює те, що попередньо було нею визнано в цьому та/або іншому судовому процесі;
-          статей 9, 10 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" без урахування висновку Верховного Суду щодо їх застосування, викладеного у постанові від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, правова позиція у якій співпадає із аналогічними позиціями суду касаційної інстанції, викладеними у постановах від 20.12.2020 у справі № 916/499/20, від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 24.10.2018 у справі № 905/3062/17 та від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17;
-          підпункту "в" пункту 3 частини першої статті 282 ГПК України про викладення у постанові мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в апеляційній скарзі, позаяк в оскаржуваній постанові суду апеляційної інстанції відсутня оцінка того, що скаржник посилався як на підставу апеляційного оскарження на правову позицію Верховного суду від 21.12.2020 у справі № 916/499/20. До того ж апеляційний господарський суд не врахував висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 05.07.2023 у справі № 910/10853/22.
20.          Узагальнено доводи скаржника зводяться до такого: 
-          суд апеляційної інстанції вийшов за межі доводів апеляційної скарги у частині дослідження обставин щодо готівкових розрахунків, тоді як доводи про це в апеляційній скарзі були відсутні і не були підставою апеляційного оскарження;
-          має місце суперечлива поведінка позивача, представник якого в одному із судових засідань усно клопотав про проведення почеркознавчої експертизи підпису особи, яка підписала з Боку Товариства акт звірки розрахунків від 01.11.2022, а згодом у судовому засіданні заперечив проти цього з посиланням на відсутність доцільності її проведення, позаяк цей акт взаєморозрахунків не є допустимим засобом доказування для підтвердження факту готівкових розрахунків відповідача з позивачем;
-          стверджує, що акт звірки розрахунків від 01.11.2022 є первинним документом і належним доказом на підтвердження факту унесення відповідачем готівки, тоді як суди помилково не врахували висновків Верховного Суду щодо визнання таким цього акта;
-          в апеляційній скарзі скаржник посилався на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.12.2020 у справі № 916/499/20, про те, що акт звірки розрахунків може підтверджувати наявність заборгованості та її розмір, однак суд не оцінив цього аргументу.
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
21.          Відзиву на касаційну скаргу від Товариства не надійшло.
Позиція Верховного Суду
22.          Як зазначалося раніше, касаційне провадження у справі відкрито, зокрема, на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
23.          Отже, відповідно до положень цих норм касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.
24.          Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №  233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин, конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини".
25.          Для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі недостатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.
26.          Мотивуючи наявність передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України підстави касаційного оскарження судових рішень, ФОП Горбенко М. В. обґрунтувала свої доводи неврахуванням судами під час вирішення цього спору висновків Верховного Суду, викладених у постановах, перелік яких наведений у пункті 19 цієї ухвали, у подібних правовідносинах.
27.          Проте обставини, які стали підставою для відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, не підтвердилися з огляду на таке.
Щодо доводів про межі перегляду справи та повноважень суду апеляційної інстанції
28.          ФОП Горбенко М. В. у касаційній скарзі посилається на те, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі доводів апеляційної скарги у частині дослідження обставин щодо готівкових розрахунків, тоді як доводи про це в апеляційній скарзі були відсутні і не були підставою апеляційного оскарження. У цьому контексті скаржник посилається на порушення статей 14, 269 ГПК України щодо меж перегляду справи та повноважень суду апеляційної інстанції і неврахуванням висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 01.06.2021 у справі № 916/2368/18.
29.          Зі змісту апеляційної скарги ФОП Горбенко М. В. убачається, що вона заперечувала проти висновку місцевого господарського суду про те, що акт звірки розрахунків від 01.11.2022 не є безспірним доказом, що засвідчує ці обставини, позаяк такими можуть бути прибутковий касовий ордер, фіскальний чек, розрахункова квитанція або інший касовий документ, що оформлюється при розрахунках готівкою згідно із законодавством України, що регулює правила готівкового обігу. Утім відповідач інших доказів на підтвердження обставин сплати орендної плати ним у готівковій формі, окрім названого вище акта, не надав. У цьому контексті скаржник аргументував свої заперечення проти таких висновків суду першої інстанції. 
30.          Натомість апеляційний господарський суд повністю погодився із обґрунтуванням місцевого господарського суду про те, що цей акт не може бути єдиним і безспірним доказом сплати відповідачем позивачу орендної плати у готівковій формі. 
31.          Тому посилання ФОП Горбенко М. В. у касаційній скарзі про те, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі доводів апеляційної скарги у частині дослідження обставин щодо готівкових розрахунків не знайшли підтвердження, адже апеляційний господарський суд досліджував ці обставини саме у межах доводів апеляційної скарги, які викладені на сторінках 2-5.
32.          У справі № 916/2368/18, до якої звертається ФОП Горбенко М. В. у касаційній скарзі, висновки у якій щодо застосування статей 14, 269 ГПК України не врахував апеляційний господарський суд, Верховний Суд виснував, що обсяг вимог апеляційного оскарження - це визначений скаржником, а у випадках, передбачених процесуальним законом, напрям та зміст перевірки судового рішення. Межами апеляційного перегляду процесуальний закон визначає повноваження суду апеляційної інстанції за результатами розгляду вимог апеляційної скарги (стаття 275 ГПК України), вихід за межі яких у разі неправильного застосування судом норм матеріального права допускається виключно в межах заявленого скаржником обсягу апеляційного оскарження судового рішення.
33.          Предметом перевірки та апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції у цій справі (відповідно до заявленого самим апелянтом обсягу апеляційного оскарження) було, зокрема, з`ясування обставин, чи підтверджує акт звірки розрахунків від 01.11.2022 унесення відповідачем готівкових коштів. Тому твердження ФОП Горбенко М. В. про неврахування апеляційним господарським судом висновків Верховного Суду, викладених у названій вище постанові не знайшли підтвердження.
Стосовно посилань на суперечливу поведінку позивача
34.          ФОП Горбенко М. В. також звернула увагу на наявність суперечливої поведінки позивача, представник якого в одному із судових засідань усно клопотав про проведення почеркознавчої експертизи підпису особи, яка підписала з Боку Товариства акт звірки розрахунків від 01.11.2022, а згодом у судовому засіданні заперечив проти цього з посиланням на відсутність доцільності її проведення, позаяк цей акт взаєморозрахунків не є допустимим засобом доказування для підтвердження факту готівкових розрахунків відповідача з позивачем. 
35.          У цьому контексті скаржник вважає, що суд не врахував висновки Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 509 ЦК України та частини першої статті 43 ГПК України, викладені у постановах від 29.05.2024 у справі № 910/3508/22, від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 щодо неможливості суперечливої (непослідовної) поведінки, яка у цьому випадку проявилася як заявлення клопотання про призначення почеркознавчої експертизи акта звірки розрахунків від 01.11.2022, а згодом відмова від нього, а також у постанові від 13.11.2018 у справі № 910/19179/17 щодо застосованого Європейським судом з прав людини у своїй практиці принципу "естопель", який означає категоричне заперечення такої поведінки сторони в процесі, якою вона перекреслює те, що попередньо було нею визнано в цьому та/або іншому судовому процесі.
36.          Як зазначалося раніше, суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції насамперед судові рішення мотивували тим, що акт звірки розрахунків від 01.11.2022 не є безспірним доказом, що засвідчує обставини унесення відповідачем готівкових оплат, позаяк такими можуть бути прибутковий касовий ордер, фіскальний чек, розрахункова квитанція або інший касовий документ, що оформлюється при розрахунках готівкою згідно із законодавством України, що регулює правила готівкового обігу. Відповідач зі свого боку таких доказів не надав. Тому оцінки діям позивач, який клопотав про призначення експертизи на предмет з`ясування дійсності підпису його директора на цьому акті, а згодом відмовився від цього клопотання, суди не давали.
37.          У касаційній скарзі ФОП Горбенко М. В. намагається довести, що суди помилилися у висновку про те, що акт звірки розрахунків від 01.11.2022 не є безспірним доказом унесення ним позивачеві готівкових оплат, тоді як інших доказів, перелічених судами, на підтвердження сплати орендної плати готівкою, відповідач не надав. 
38.          Верховний Суд у своїй практиці послідовно застосовує доктрину заборони суперечливої поведінки, яка ґрунтується ще на римській максимі "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), в основу якої покладено принцип добросовісності, складовою якого є, зокрема, заборона суперечливої поведінки та заборона зловживання процесуальними правами. Головне завдання застосування принципу добросовісності полягає в тому, щоб перешкодити стороні отримати переваги та вигоду від її недобросовісних дій.
39.          Одним із способів захисту добросовісної сторони є правовий принцип, згідно з яким особа втрачає право посилатися на будь-які факти на обґрунтування своєї позиції, якщо її попередня поведінка свідчила про те, що вона дотримується протилежної позиції (принцип естопеля). Під принципом естопеля розуміється неможливість суперечливої (непослідовної) поведінки, яка може проявлятися як в матеріальних правовідносинах, так і в судовому процесі. Найчастіше процесуальний естопель знаходить свій вияв під час оскарження судових рішень і може полягати в тому, що сторона радикально змінює свою правову позицію у справі в порівнянні з правовою позицію у суді попередньої інстанції. Юридичним наслідком принципу естопеля є втрата права, за захистом якого сторона звернулася до суду, в зв`язку з оцінкою судом фактичної поведінки сторони та її добросовісності.

40.          Європейський суд з прав людини у своїй практиці також застосовував принцип "естопель", тобто принцип, який означає категоричне заперечення такої поведінки сторони в процесі, якою вона перекреслює те, що попередньо було нею визнано в цьому та/або іншому судовому процесі ("Хохліч проти України", заява № 41707/98). 
41.          Колегія суддів звертає увагу, що зміна процесуальної позиції позивача у справі, що переглядається, стосовно необхідності призначення почеркознавчої експертизи акта звірки розрахунків від 01.11.2022 у часовому проміжку співставна з обставиною, чи є такий акт безспірним доказом обставин унесення відповідачем готівкових оплат. 
42.          Зазначене дає підстави для висновку про те, що касаційне провадження у цій справі ініційовано відповідачем не з метою захисту своїх прав та інтересів, а виключно з метою використання потрібних йому висновків Верховного Суду у цій справі для уникнення негативного для себе результату вирішення спору.
43.          Тому наявність суперечливої поведінки позивача у процесуальному питанні щодо призначення експертизи не вплинула на позицію судів про те, що акт звірки розрахунків від 01.11.2022 не є безспірним доказом обставин унесення відповідачем готівкових оплат і такі доводи скаржника у касаційній скарзі не свідчать про застосування по-іншому судами норм, на які посилається ФОП Горбенко М. В.
Щодо аргументів стосовно акта звірки розрахунків як безспірного доказу унесення готівки
44.          ФОП Горбенко М. В., наполягаючи на тому, що у силу статей 9, 10 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" акт звірки розрахунків від 01.11.2022 є первинним документом і належним доказом на підтвердження факту унесення відповідачем готівки, стверджує, що суди помилково не врахували висновку Верховного Суду щодо визнання таким цього акта, викладеного у постанові від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, правова позиція у якій співпадає із аналогічними позиціями суду касаційної інстанції, викладеними у постановах від 20.12.2020 у справі № 916/499/20, від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 24.10.2018 у справі № 905/3062/17 та від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17.
45.          Як зазначалося раніше, суди виснували, що поданий відповідачем акт звірки розрахунків від 01.11.2022 не є безспірним доказом обставин унесення відповідачем готівкових оплат і навели перелік документів, які можуть свідчить про ці обставини.
46.          У постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18 викладено правову позицію, згідно з якою акт звірки розрахунків може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, - однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. 
47.          Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд апеляційної інстанції на підставі оцінки саме сукупності доказів дійшов висновку про наявність у відповідача заборгованості, тоді як спростував заперечення відповідача, який посилався на відсутність боргу, що підтверджував лише актом звірки розрахунків від 01.11.2022, адже цей акт не відображає повних відомостей стану розрахунків з точки зору можливості перевірки заявленої суми боргу і, згідно з позицією суду касаційної інстанції, без підтвердження первинними документами не свідчить про наявність боргу особи чи унесення готівкових платежів.
Стосовно ненадання оцінки кожному аргументу апеляційної скарги
48.          В апеляційній скарзі скаржник посилався на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.12.2020 у справі № 916/499/20, про те, що акт звірки розрахунків може підтверджувати наявність заборгованості та її розмір, однак суд не оцінив цього аргументу, чим порушив підпункт "в" пункту 3 частини першої статті 282 ГПК України про викладення у постанові мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в апеляційній скарзі.
49.          У справі № 916/499/20 вирішувався спір про стягнення боргу за договором транспортного експедирування, тоді як докази на підтвердження обставин наявності такого боргу були відсутні і з цих підстав суди відмовили у позові. Висновки Верховного Суду стосувалися обставин, за яких акт звірки розрахунків не може бути єдиним доказом на підтвердження наявності заборгованості і мають бути первинні документи на підтвердження цієї обставини.
50.          Натомість скаржник по-іншому тлумачить цей висновок Верховного Суду, який, на його думку, полягає у тому, що акт звірки розрахунків може підтверджувати наявність заборгованості та її розмір.
51.          У справі, що розглядається, висновки судів попередніх інстанцій узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.12.2020 у справі №  916/499/20, згідно з якою акт звірки розрахунків сам по собі без первинних документів про проведення господарських операцій не може підтверджувати наявність боргу або внесення готівки.
52.          Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.
53.          Підставою касаційного оскарження скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, однак наведені ним доводи про наявність постанов Верховного Суду, які містять висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, які не враховані судами попередніх інстанцій, підтвердження не знайшли. Інших підстав для касаційного оскарження судових рішень скаржник не визначив. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
54.          Згідно із пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду та на які посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
Судові витрати
55.          Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника та не підлягає поверненню відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір". 
Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Горбенко Марії Віталіївни на рішення Господарського суду Київської області від 28.03.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 у справі №  911/1241/23 закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                                                          І. Кондратова

Судді                                                                                           Г. Вронська

                                                                                                    Н. Губенко