УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

04 березня 2025 року 
м. Київ

справа №560/7108/24
адміністративне провадження № К/990/6272/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Бевзенка В.М., Стеценка С.Г.,
перевіривши   касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області
на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.07.2024 (суддя                Польовий О.Л.) та постанову   Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2025 (колегія у складі: судді-доповідача Гонтарука В. М., суддів Білої Л.М.,   Матохнюка Д.Б.)
у справі № 560/7108/24
за позовом      ОСОБА_1    
до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області   
про    визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - ГУ ПФ України в Хмельницькій області, відповідач, скаржник) та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФ України в Дніпропетровській області), в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФ України в Дніпропетровській області від 04.04.2024 № 968170104675 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон            № 3723-ХІІ);
- зобов`язати ГУ ПФ України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 01.12.2011;
- зобов`язати ГУ ПФ України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 29.03.2024 пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ в розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідці Чемеровецької селищної ради від 19.03.2024              № 9.
Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 15.07.2024, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2025, задовільнив позов. 

17.02.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ГУ ПФ України в Хмельницькій області, в якій останнє, з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.07.2024 та постанову   Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2025, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Як на підставу касаційного оскарження відповідач покликається на те, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.
Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
У цій справі оскаржується рішення територіального органу Пенсійного фонду України щодо відмови у переведенні особи з пенсії за віком, призначеної на підставі Закону № 1058-IV, на пенсію за віком згідно із п.п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII) з мотиву відсутності необхідного стажу на державній службі.
Хмельницький окружний адміністративний суд в ухвалі від 14.05.2024 про відкриття провадження вирішив питання про розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження.
У такому разі ухвалені у цій справі судові рішення відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
У контексті наведеного Суд зазначає, що для підтвердження фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики скаржник має сформулювати проблемне правове питання, вирішення якого у випадку відкриття Верховним Судом касаційного провадження, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.
Проте ГУ ПФ України в Хмельницькій області у касаційній скарзі не обґрунтовує, у чому саме полягає фундаментальне значення розгляду цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, не вказує приклади неоднакового застосування судами в інших справах у подібних правовідносинах норм Законів № 3723-XII і № 889-VIII, інших норм матеріального чи процесуального права.
Водночас питання щодо того, чи має особа право на зарахування до його стажу державної служби періоду роботи на посаді в органі місцевого самоврядування були предметом дослідження Верховного Суду під час перегляду судових рішень у касаційному порядку у справі № 351/1792/17 (постанова від 10.05.2018). Так, висновки касаційного суду полягають у наступному:  « Відповідно до п. 8 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» №889 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
За змістом п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (остання діяла до набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889), робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби. Враховуючи наведене, вірним є висновок судів попередніх інстанцій про те, що період роботи позивача з 24.12.2002 по 04.06.2006 на посаді заступника голови районної ради (посадова особа місцевого самоврядування), що становить 3 роки 5 місяців 11 днів відповідачем незаконно не враховано у стаж роботи позивача на посадах державної служби…
Також варто зазначити, що після набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889 положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилось. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про державну службу» № 889 та п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.».
Суд апеляційної інстанції, переглянувши рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.07.2024 відповідно до такої правової позиції Верховного Суду, виходив з того, що за даними записів трудової книжки НОМЕР_1 позивач у період з 04.07.2001 по 01.12.2011 працювала на посаді секретаря Слобітко-Смотрицької сільської ради. Зазначена посада, на якій позивачка перебувала в органах місцевого самоврядування, віднесена до переліку, визначеного ст. 14 Закону України від 07.06.2001 № 2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування». Оскільки позивач відповідно до відомостей трудової книжки має стаж більше як 20 років роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, тому ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком згідно із ст. 37 Закону № 3723-XII.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За викладених обставин ГУ ПФ України в Хмельницькій області слід відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись ст.ст. 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.07.2024 та постанову   Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2025 у справі № 560/7108/24.
2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              В.М. Бевзенко

Суддя                                                                                                              С.Г. Стеценко