УХВАЛА

09 січня 2025 року 
м. Київ
справа № 420/35059/23
адміністративне провадження № К/990/49614/24 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р. перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі №420/35059/23 за позовом ОСОБА_1 до Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального прокурора, Прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя про визнання протиправним та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення шкоди,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального прокурора, Прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, у якому просив:
-  визнати протиправним та скасувати наказ керівника Прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя від 14 листопада 2023 року № 209к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами поліції, підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях проти життя та нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності Управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури Автономної Республіки Крим (з місцем дислокації у місті Херсоні) та з органів прокуратури з 16 листопада 2023 року у зв`язку з рішенням кадрової комісії про неуспішне проходження атестації;
- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами поліції, підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях проти життя та нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності Управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури Автономної Республіки Крим (з місцем дислокації у місті Херсон) з  17 листопада 2023 року;
- стягнути з Прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з                      17 листопада 2023 року по дату ухвалення рішення у справі відповідно до приписів статті                            81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням Рішення Конституційного Суду                          № 8-р(II)/2023 від 13 вересня  2023 року;
- стягнути з Прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на користь позивача моральну шкоду у сумі 201600,00 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур «Про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою для складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону відповідності здійснювати повноваження прокурора, а також ненаданням документального підтвердження інформації про причини його неявки до початку перенесеного складення відповідного іспиту» № 7 від 19 жовтня 2023 року, прийняте щодо ОСОБА_1 ;
- визнано протиправним та скасовано наказ керівника Прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя від 14 листопада 2023 року № 209к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами поліції, підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях проти життя та нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності Управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури Автономної Республіки Крим (з місцем дислокації у місті Херсон) та з органів прокуратури;
- зобов`язано Прокуратуру Автономної Республіки Крим та міста Севастополя поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами поліції, підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях проти життя та нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності Управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури Автономної Республіки Крим (з місцем дислокації у м. Херсоні) з                                      17 листопада 2023 року;
- стягнуто з Прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з                  17 листопада 2023 року по 01 серпня 2024 року у розмірі 408558,81грн;
- допущено до негайно виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення з Прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць;
- в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада              2024 року у справі №420/35059/23 повернуто особі, яка її подала.
23 грудня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до Суду повторно надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі №420/35059/23.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею                328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі скаржник посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з пунктом 4 частини другої статті 353 КАС України.
Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 353 підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо:
1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу; або
2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або;
3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи;
4) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що суд апеляційної інстанції встановив обставини, що мають істотне значення на підставі недопустимих доказів. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції з власної ініціативи здійснив пошук у мережі інтернет недопустимого доказу, а саме декларації позивача, яка подана ним у 2023 році при звільненні з органів прокуратури,  скопіював  у  текст оскаржуваної постанови посилання на цю декларацію, дослідив її та надав оцінку.
Так, частиною другою статті 353 КАС України визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема: суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
Щодо встановлення судом апеляційної інстанції обставин, що мають істотне значення на підставі недопустимих доказів, то надання судом неправильної оцінки, на думку скаржника, наявному у матеріалах справах доказу не є тотожним встановленню судом обставин на підставі недопустимого доказу.
Недопустимим доказом в розумінні статті 74 КАС України є доказ, одержаний з порушенням закону, або доказ, яким не може бути підтверджена певна обставина.
З огляду на викладене, Суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.
Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті                 328 КАС України, заявником не викладено передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
З огляду на зазначене, клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження Судом не вирішується.
Керуючись статтями 248, 328, 332, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі №420/35059/23 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є статочною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                    О.Р.Радишевська