УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
17 лютого 2025 року 
м. Київ

справа №380/9251/24
адміністративне провадження № К/990/3969/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Чиркіна С.М., 
суддів:                       Берназюка Я.О., Шарапи В.М.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі № 380/9251/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУПФУ у Львівській області, скаржник), в якому просив:
визнати протиправними дії ГУПФУ у Львівській області з обчислення розміру пенсії за віком, призначеної позивачу за його заявою від 15.07.2022, без застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2019-2021 роки;
зобов`язати ГУПФУ у Львівській області перерахувати позивачу з 15.07.2022 (з дня звернення за призначенням пенсії) пенсію за віком з урахуванням частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме, за 2019 - 2021 роки, та здійснити виплату перерахованої пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.07.2024, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2024, адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії ГУПФУ у Львівській області щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 15.07.2022 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015 та 2016 роки.
Зобов`язати ГУПФУ у Львівській області перерахувати ОСОБА_1 з 15.07.2022 пенсію за віком відповідно до статті 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2019, 2020 та 2021 роки, та здійснити виплату, з урахуванням виплачених сум.
31.01.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ГУПФУ у Львівській області, в якій скаржник просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі № 380/9251/24, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Як на підставу касаційного оскарження скаржник покликається на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики).
В обґрунтування касаційної скарги скаржник, з посиланням на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 30.11.2023 у справі № 580/3792/23, зазначає, що в даному випадку має місце призначення того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже була призначена та не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.
До касаційної скарги скаржником додане клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі № 380/9251/24, в обґрунтування якого зазначено таке.
ГУПФУ у Львівській області 08.11.2024 була подана касаційна скарга вих. № 1300-5903-7/185125 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі № 380/9251/24 в межах строків на касаційне оскарження згідно із Кодексом адміністративного судочинства України.
Ухвалою Верховного Суду від 10.12.2024 касаційну скаргу повернуто ГУПФУ у Львівській області. Вказану ухвалу ГУПФУ у Львівській області отримало 11.12.2024 вх. № 57049/7.
В подальшому, ГУПФУ у Львівській області 27.12.2024 повторно було подано касаційну скаргу вих. № 1300-5803-7/210986 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі № 380/9251/24.
Ухвалою Верховного Суду від 09.01.2025 касаційну скаргу повернуто ГУПФУ у Львівській області. Вказану ухвалу ГУПФУ у Львівській області отримало 10.01.2025 вх. № 1134/7.
Вирішуючи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, Суд виходить з такого.
Відповідно до частини третьої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Ураховуючи наведену процесуальну норму та виходячи із наведених у клопотанні обставин, Суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку касаційного оскарження судових рішень та, як наслідок, можливість його поновлення. 
Перевіривши касаційну скаргу та документи, додані до неї, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
У цій справі оскаржуються дії територіального органу Пенсійного фонду України щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019 - 2021 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії.
Львівський окружний адміністративний суд в ухвалі від 03.05.2024 про відкриття провадження вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного 
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.
Оцінивши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Зокрема, для підтвердження фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики скаржник має сформулювати проблемне правове питання, вирішення якого у випадку відкриття Верховним Судом касаційного провадження, впливатиме на значну кількість спорів.
Натомість скаржник лише покликається на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».
Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Суд вважає, що скаржник не довів наявність підстав, вказаних у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у цій справі.
Суд відхиляє посилання скаржника на висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 31.05.2019 у справі № 314/272/17, від 31.05.2019 у справі № 185/746/17, від 20.03.2018 у справі № 336/368/16-а, від 03.04.2018 у справі № 753/8128/16-а, від 21.02.2020 у справі № 185/1389/17, від 27.03.2020 у справі № 335/8983/17, від 15.05.2020 у справі № 334/13/16-а та від 30.11.2023 у справі № 580/3792/23, оскільки предметом оскарження в цих справах були дії територіального органу Пенсійного фонду України щодо відмови у призначенні позивачам (яким раніше призначалась пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до статей 13-14 Закону № 1788-ХІІ та пенсія за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») пенсії за віком на загальних підставах (після досягнення пенсійного віку), відповідно до положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням цієї пенсії.
Натомість у цій справі предметом оскарження є дії відповідача щодо обчислення ОСОБА_1 , який раніше отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону 1788-XII, пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014 - 2016 роки.
Отже, Верховний Суд зазначає, що аналіз постанов Верховного Суду від 31.05.2019 у справі № 314/272/17, від 31.05.2019 у справі № 185/746/17, від 20.03.2018 у справі № 336/368/16-а, від 03.04.2018 у справі № 753/8128/16-а, від 21.02.2020 у справі №185/1389/17, від 27.03.2020 у справі № 335/8983/17, від 15.05.2020 у справі №334/13/16-а та від 30.11.2023 у справі № 580/3792/23, на які скаржником зроблено посилання в касаційній скарзі як на приклад іншого правозастосування, та оскаржуваних судових рішень у справі № 380/9251/24 не дає підстав для висновку про те, що ці рішення прийняті у справах, правовідносини у яких є подібними, оскільки вони ухвалені за інших фактичних обставин у справі, що в свою чергу не дозволяє аналогічно застосувати ті ж самі положення законодавства й відповідну правову позицію у справі № 380/9251/24 та виключає можливість касаційного перегляду оскаржуваних рішень судів попередніх інстанцій за цією касаційною скаргою, з підстави та у випадку, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Більш того подібний спір вже був предметом розгляду у Верховному Суді, у постанові якого від 27.11.2024 у справі № 560/11681/23 сформульований такий висновок з питання застосування норм частини другої статті 40, частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV:
« за змістом частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частини першої статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Таким чином, лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
У справі, яка розглядається, суди встановили, що позивачу з 06.09.2013 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV він звернувся вперше 13.03.2023. Тому висновки суду апеляційної інстанції про те, що не відбулось переведення позивача з одного виду пенсії на інший вид пенсії, є помилковими, оскільки в цьому випадку мало місце призначення іншої пенсії (за віком) за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону відповідно до частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV.
З урахуванням наведеного, позивач має право на нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, а саме: за 2020 - 2022 роки. Висновок суду апеляційної інстанції про відсутність у позивача такого права не ґрунтується на правильному правозастосуванні.».
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.
Суд апеляційної інстанції переглянув рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 у цій справі відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду та виходив з того, що позивачу з 17.02.2015 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, а з 15.07.2022 мало місце призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV, а відтак доводи скаржника про те, що в цьому випадку мало місце призначення одного й того ж самого виду пенсії, є помилковими, оскільки в цьому випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону відповідно до частини тертої статті 45 Закону № 1058-IV. Отже, у позивача наявне право на нарахування та виплату територіальним органом Пенсійного фонду України пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, у зв`язку із чим доводи скаржника не ґрунтуються на правильному правозастосуванні.
Скаржник не обґрунтовує підстави для відступу від висновків Верховного Суду та Суд не вбачає за необхідне відступати від такого висновку.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про поновлення строку на касаційне оскарження й поновити йому зазначений строк.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі № 380/9251/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя - доповідач:                                                                                      С.М. Чиркін

Судді:                                                                                                          Я.О. Берназюк

                                                                                                                                   В.М. Шарапа