УХВАЛА

10 лютого 2025 року 
м. Київ

справа №380/17442/24
адміністративне провадження № К/990/2875/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів: Жука А.В.,  Мартинюк Н.М., 
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.01.2025 у справі №380/17442/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.01.2025 у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.11.2024 у справі №380/17442/24 повернуто скаржнику.
Не погоджуючись із указаною ухвалою апеляційного суду, 22.01.2025 до Верховного Суду через систему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 .
Ухвалою Верховного Суду від 03.02.2025 у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху та надано скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом подання до суду документа про сплату судового збору в установленому законом розмірі та доказів надсилання копії касаційної скарги іншим учасникам справи..
На виконання цієї ухвали, скаржник направив до суду клопотання, в якому просить відстрочити сплату судового збору за подання касаційної скарги.
Суд зазначає, що доводам, викладеним у зазначеному клопотанні, вже надано оцінку ухвалою Верховного Суду від 03.02.2025 у цій справі.
З огляду на викладене суд не вбачає підстав для задоволення зазначеного клопотання.
Отже, станом на дату постановлення цієї ухвали скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 03.02.2025 про залишення касаційної скарги без руху, а тому касаційна скарга підлягає поверненню.
За правилами частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Згідно з пунктом першим частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Відповідно до частини сьомої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.
Суд роз`яснює скаржнику, що відповідно до положень частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Керуючись статтями 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору - відмовити.
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.01.2025 у справі №380/17442/24 - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.
Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами у спосіб її надсилання до суду.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді 	 Ж.М. Мельник-Томенко  	
           	 А.В. Жук   Н.М. Мартинюк