УХВАЛА

03 лютого 2025 року  
м. Київ
справа №640/1559/20
адміністративне провадження №К/990/1692/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Желєзного І.В.,  Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора  на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Сьомої кадрової комісії про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,- 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач 1), Сьомої кадрової комісії (далі - відповідач 2), в якому просив (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог):
- визнати протиправними та скасувати наказ Генерального прокурора № 1226-вк від 26 грудня 2019 року, яким начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 з 31 грудня 2019 року звільнено з військової служби в запас відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), виключено зі списків особового складу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, усіх видів забезпечення та направлено його особову справу до ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- визнати протиправними та скасувати рішення № 4/2 Сьомої кадрової комісії від 06 грудня 2019 року, яка утворена наказом Генерального прокурора № 302 від 26 листопада 2019 року (із змінами 27 листопада 2019 року) про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації за підсумками проведення співбесіди 06 грудня 2019 року;
- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 11 червня 2020 року                      № 1519ц, яким внесено зміни до наказу Генерального прокурора від 26 грудня 2019 року № 1226-вк, а саме викладено пункт 1 у такій редакції: «полковника юстиції ОСОБА_1 , якого наказом Міністра оборони України від 21 грудня 2019 року № 718 звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту «г» пункту частини п?ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу (у зв`язку із скороченням штатів або проведеннях організаційних заходів), з 31 грудня 2019 року звільнити з посади начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Головної військової прокуратури, виключити зі списків особового складу Головної військової прокуратури України, усіх видів забезпечення та направити його особову справу до ІНФОРМАЦІЯ_1 »;
- поновити ОСОБА_1 на відповідній (різнозначній) посаді в органі прокуратури України з 31 грудня 2019 року;
- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 31 грудня 2019 року по дату винесення судового рішення;
- стягнути з Офісу Генерального прокурора негайно на користь ОСОБА_1 заробітну плату у межах суми стягнення за один місяць.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року, з урахуваннях ухвали Окружного адміністративного суду міста Києві від 26 серпня 2021 року про виправлення описки, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Сьомої кадрової комісії Генеральної прокуратури України від 06 грудня 2019 року № 4/2 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу Генерального прокурора від 26 грудня 2019 року № 1226-вк, змінений наказом Генерального прокурора від 11 червня 2020 року № 1519ц. Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора від 11 червня 2020 року № 1519ц. Поновлено                ОСОБА_1 з 01 січня 2020 року в Офісі Генерального прокурора на посаді, рівнозначній посаді начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 2 487 601,80 грн. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 08 листопада 2022 року касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 грудня 2022 року справу №640/1559/20 прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення                       № 4/2 Сьомої кадрової комісії від 06 грудня 2019 року, яка утворена наказом Генерального прокурора № 02 від 26 листопада 2019 року (із змінами 27 листопада 2019 року) про неуспішне проходження ОСОБА_1 за підсумками проведення співбесіди 06 грудня 2019 року. У задоволенні решти адміністративного позову відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора  залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задоволено частково. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасовано.
Постановлено в цій частині нове рішення, яким визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу Генерального прокурора від 26 грудня 2019 року № 1226-вк (із змінами, внесеними наказом Генерального прокурора від 11 червня 2020 року № 1519ц), згідно з яким полковника юстиції ОСОБА_1 , з 31 грудня 2019 року звільнено з посади начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Головної військової прокуратури, виключено зі списків особового складу Головної військової прокуратури України, усіх видів забезпечення та направлено його особову справу до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Поновлено ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній посаді начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, в Офісі Генерального прокурора з 01 січня 2020 року.
Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 01 січня 2020 року по 04 грудня 2024 року (за вирахуванням виплат, здійснених Офісом Генерального прокурора згідно з рішенням Окружного адміністративного суду міста від 07 квітня 2021 року у справі № 640/1559/20), у розмірі 18 664,32 грн (вісімнадцять тисяч шістсот шістдесят чотири грн тридцять дві коп.).
В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року  залишено без змін.
13 січня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Офісу Генерального прокурора, в якій скаржник просить рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю. В решті рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року залишити без змін. 
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У касаційній скарзі скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що судом апеляційної інстанції застосовано норми матеріального права, що полягають у неправильному тлумаченні статей 27, пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-УІІ, пункту 21 розділу І Закону № 113-ІХ, пункту 18, пункту 19 розділу II Закону № 113-ІХу комплексі зі статтями 2, 24, частини сьомої статті 6, підпункту «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пунктів 5, 7, 9, 12, 35, 153, 245 Положення № 1153/2008 без урахування висновків, викладених у  справах Верховного Суду № 640/304/20, № 420/5104/20, № 460/6002/20, № 640/1455/20, № 520/1087/20, № 640/26378/19, № 640/4210/20, №380/2490/20, № 640/362/20, № 640/1229/20, № 420/10296/20.
Обґрунтування скаржником наявності підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.
Ураховуючи доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.
Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 328 - 330, 334, 335, 338 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора  на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Сьомої кадрової комісії про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Витребувати з Київського окружного адміністративного суду справу № 640/1559/20.
Встановити десятиденний строк для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

...........................

...........................

...........................

А.Г. Загороднюк
І.В. Желєзний ,
В.М. Соколов
Судді Верховного Суду