ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року 
м. Київ

cправа №  910/1899/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульського Г.   М. - головуючого, Краснова Є.   В., Рогач Л.   І.,
секретар судового засідання Лихошерст І.   Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2024 (колегія суддів у складі: Гончаров С.   А. - головуючий, Тарасенко К.   В., Яковлєв М.   Л.) та рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2024 (суддя Гумега О.   В.)
за позовом ОСОБА_1 
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю ?Фінансовий будівельний холдинг?
2. Товариства з обмеженою відповідальністю ?КАНБУД?
про визнання недійсним договору поруки
за участю: відповідача-2 Полтавець І.   В. (адвокат)
ВСТАНОВИВ:
1.          Короткий зміст і підстави позовних вимог
1.1           ОСОБА_1 (далі   -   позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ?Фінансовий будівельний холдинг? (далі   -   відповідач   -   1), Товариства з обмеженою відповідальністю ?КАНБУД? (далі   -   відповідач   -   2), у якому, просив:
- визнати недійсним договір поруки, укладений між учасниками справи.
1.2          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний договір не містить істотних умов зобов`язання, яке забезпечується порукою, його зміст, розмір, строк виконання, такі ж відомості неможливо визначити зі змісту договору будівельного підряду, який укладено відповідачем   -   2 та Товариством з обмеженою відповідальністю ?ФБХ?, за виконання якого позивач не поручався, у зв`язку з чим позивач вважає, що порушені його права та інтереси, тому вони підлягають судовому захисту.
2.          Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1          Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2024, у задоволенні позову відмовлено.
2.2          Свої висновки суди мотивували тим, що зміст оспорюваного договору не суперечить вимогам законодавства та інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а волевиявлення його сторін було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, тому підстави для визнання його недійсним відсутні.
3.          Короткий зміст касаційної скарги та позиція інших учасників справи
3.1          У касаційній скарзі заявник просить скасувати вище вказані судові рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.
3.2          На обґрунтування касаційної скарги заявник посилався на те, що оскаржувані судові рішення прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Заявник касаційної скарги вказує, що суди не врахували правових висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, які викладено у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №   904/7234/15, від 28.04.2021 у справі №   910/9351/20, від 26.04.2023 у справі №   464/9254/14-ц, від 24.10.2019 у справі №   904/3315/18, від 10.04.2019 у справі №   390/34/17, від 26.05.2020 у справі №   910/13109/18, від 08.08.2019 у справі №   922/2013/18, від 25.03.2021 у справі №   911/2961/19, від 29.04.2021 у справі №   920/1111/19, від 07.02.2023 у справі №   905/125/20, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №   910/12876/19, від 03.07.2018 у справі №   917/1345/17, у постанові Верховного Суду України від 26.09.2012 у справі №   6-100цс12 та відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме коли поручитель не знав розміру зобов`язання боржника, яке визначалось у додаткових угодах до основного договору, які поручитель не узгоджував.
3.3          Відповідач   -   2 у відзиві на касаційну скаргу, посилаючись на правильне застосування судами норм чинного законодавства, зазначив про безпідставність доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, у зв`язку з чим просив відмовити у її задоволенні.
4.          Мотивувальна частина
4.1          Суди встановили, що 18.08.2020 відповідачем   -   2 (генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю ?"Фінансовий будівельний холдинг? (підрядник) укладений договір будівельного підряду №   8360, за умовами пунктів 2.1, 2.2 якого сторони визначили, що генпідрядник доручає, а підрядник зобов`язується на власний ризик, власними та/або залученими силами, засобами, матеріалами виконати та здати генпідряднику відповідно до умов договору та проєктної документації комплекс основних робіт по будівництву об`єкта: "Будівництво житлово-офісного комплексу з об`єктами торгово-розважальної, ринкової, соціальної інфраструктури та паркінгами на вул. Сім`ї Хохлових, 8 у Шевченківському районі міста Києва" (далі - об`єкт будівництва або об`єкт, роботи) та супутні загальнобудівельні роботи, безпосередньо пов`язані з основними роботами, та роботи з поліпшення об`єкту після вводу в експлуатацію в межах ліцензії підрядника, а генпідрядник зобов`язується надати підряднику фронт робіт, забезпечити підрядника проєктною документацією, здійснити приймання та сплатити вартість виконаних підрядником та прийнятих генпідрядником робіт та використаних ним при цьому матеріалів, комплектуючих виробів, обладнання, за винятком наданих генпідрядником, відповідно до умов договору. Склад, вартість, обсяги, строки (терміни) та режим виконання робіт, робіт з поліпшення об`єкту після вводу в експлуатацію, та їх етапів, вартість та кількість матеріалів, необхідних для виконання робіт, їх якісні та інші характеристики, інші додаткові умови визначаються у угодах до договору. Строки (терміни) виконання робіт за угодами визначаються угодами та/або календарними графіками виконання робіт до відповідних угод до договору.
4.2          Пунктами 3.1, 3.3 договору підряду сторони встановили, що ціна договору та відповідно загальна вартість робіт являє собою суму вартостей робіт згідно з підписаними сторонами угодами до договору. Ціна кожної окремої угоди визначається на підставі договірної ціни з підтверджуючими її кошторисними розрахунками. Сторони можуть змінювати вартість робіт за взаємною згодою, шляхом підписання відповідних додаткових угод до відповідних угод до договору.
4.3          На виконання умов договору підряду сторони уклали ряд угод: угода №   836001 від 18.08.2020 (з додатковими угодами №   1 від 22.04.2021, №   2 від 16.08.2021) - на виконання робіт з влаштування системи водопроводу та каналізації на об`єкті будівництва загальною вартістю 7 317 174,68 грн, строк виконання робіт за цією угодою до 15.10.2021; угода №   836002 від 18.08.2020 (з додатковими угодами №   1 від 01.10.2020, №   2 від 16.08.2021) - на виконання робіт з влаштування системи опалення на об`єкті будівництва загальною вартістю 11 036 580,42 грн, строк виконання робіт за цією угодою до 15.10.2021; угода №   836003 від 18.08.2020 - на виконання робіт з влаштування системи теплопостачання на об`єкті будівництва загальною вартістю 473 452,44 грн, кінцевий строк виконання робіт за цією угодою - 31.05.2021; угода №   836004 від 18.08.2020 - на виконання робіт з влаштування насосної станції на об`єкті будівництва загальною вартістю 786 191,08   грн, кінцевий строк виконання робіт за цією угодою - 30.04.2021; угода №   836005 від 21.10.2020 - на виконання робіт з влаштування системи опалення паркінгу Р21 на об`єкті будівництва загальною вартістю 890 028,08 грн, кінцевий строк виконання робіт за цією угодою - 01.12.2020; угода №   836006 від 21.10.2020 - на виконання робіт з влаштування системи водопроводу та каналізації на паркінгу Р21 на об`єкті будівництва загальною вартістю 3 683 057,53 грн, кінцевий строк виконання робіт за цією угодою - 01.12.2020; угода №   836007 від 02.02.2021 - на виконання робіт з ІТП на об`єкті будівництва загальною вартістю 560 326,28 грн, кінцевий строк виконання робіт за цією угодою - 15.03.2021. Загальна вартість робіт, які підрядник зобов`язався виконати на об`єкті будівництва за наведеними угодами становить 24 746 810,51 грн з ПДВ.
4.4          Також встановлено, що у встановленому порядку договір підряду та угоди до нього жодним з учасників спірних правовідносин не оспорені та не визнані недійсними у встановленому законом порядку.
4.5          З метою забезпечення виконання зобов`язань підрядника за договором будівельного підряду №   8360 від 18.08.2020 був укладений тристоронній договір поруки від 18.08.2020 між (генпідрядник), позивачем (поручитель) та підрядником, пунктом 1.1 якого, визначено, що поручитель добровільно бере на себе зобов`язання нести відповідальність перед генпідрядником за невиконання або неналежне виконання боржником взятих на себе зобов`язань, що випливають із укладених між генпідрядником та боржником: договору будівельного підряду №8360 від 18.08.2020 на виконання будівельно-монтажних робіт на об`єкті будівництва: "Будівництво житлово-офісного комплексу з об`єктами торгово-розважальної, ринкової, соціальної інфраструктури та паркінгами на вул. Сім`ї Хохлових, 8 у Шевченківському районі міста Києва" (далі - Об`єкт) та усіх додатків до нього; угод, додаткових угод, змін, доповнень та додатків до договору будівельного підряду №   8360 від 18.08.2020, які укладені та/або будуть укладені в майбутньому та є або будуть його невід`ємними частинами, які в подальшому у тексті разом іменовані "Договір будівельного підряду" п. 1.1 Договору поруки.
4.6          Відповідно до пункту 1.2 договору поруки сторони встановлюють, що зобов`язання поручителя перед генпідрядником є безумовними і дотримання будь-яких умов, крім тих, що передбачені цим договором та договором будівельного підряду не потребують.
4.7          Згідно з пунктами 1.4, 1.5, 1.6, 1.7 договору поруки поручитель відповідає перед генпідрядником за виконання зобов`язання боржником за договором будівельного підряду в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи відшкодування генпідряднику витрат та/або збитків, завданих порушенням боржником зобов`язань за Договором будівельного підряду, сплату неустойки (пені, штрафу), повернення генпідряднику не використаного або використаного не за призначенням авансу. Розмір відповідальності визначається Договором будівельного підряду. У разі порушення боржником зобов`язань по Договору будівельного підряду, поручитель і боржник відповідають перед генпідрядником як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право генпідрядника вимагати, виконання зобов`язань згідно цього Договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від боржника та поручителя разом, так і від кожного з них окремо. Поручитель несе відповідальність як у випадку порушення боржником будь-якої частини зобов`язання, передбаченого договором будівельного підряду, так і при невиконанні його в цілому. Поручитель відповідає перед генпідрядником за порушення боржником зобов`язань, передбачених договором будівельного підряду, у повному об`ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами і не залежно від того чи перебуває він з боржником у трудових відносинах та/або є учасником (власником) боржника.
4.8          Відповідно до пункту 2.1 договору поруки поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, взяті на себе по цьому договору, не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги від генпідрядника. У вимозі повинно бути визначено невиконані боржником зобов`язання, а також вказаний перелік (в т.ч. розрахований розмір збитків, штрафів, пені, неустойки, що належать до сплати) зобов`язань, що належить виконати поручителю.
4.9          Пунктами 5.1, 5.2 договору поруки передбачено, що цей договір підписаний на добровільних засадах та відповідає намірам сторін по безумовному виконанню взятих на себе зобов`язань. Підписанням цього договору поручитель підтверджує, що ознайомлений з текстом Договору будівельного підряду, обсягом зобов`язань (відповідальності) боржника за договором будівельного підряду та надає свою згоду на внесення змін до договору будівельного підряду, в т.ч. прийняття боржником додаткових зобов`язань (відповідальності) за договором будівельного підряду без додаткового повідомлення поручителя, та поширення на них дії цього договору в частині забезпечення їх виконання порукою. Підписанням цього договору боржник підтверджує, що ознайомлений з обсягом зобов`язань поручителя за цим договором та надає свою згоду на прийняття поручителем додаткових зобов`язань за договором і погоджується з цим.
4.10          Суди встановили, що оскільки підрядник не виконав роботи за договором будівельного підряду №   8360 від 18.08.2020 та додатковими угодами до цього договору, авансування яких було здійснено генпідрядником, останній звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 та підрядника про солідарне стягнення 16 357 389,43 грн, з яких: 7   605   351,55 грн основного боргу та 8 752 037,88 грн штрафу за договором будівельного підряду №   8360 від 18.08.2020 та договором поруки від 08.08.2020.
4.11          Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.06.2023 у справі №   910/13689/22, яке набрало законної сили 11.12.2023, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та підрядника на користь генпідрядника 7   605   351,55 грн основного боргу, 8 752 037,88 грн штрафу.
4.12          Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
4.13          За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
4.14          Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
4.15          Головним елементом правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тобто основним юридичним фактом, що підлягає встановленню судами, є дійсна спрямованість волі сторін на укладення договору.
4.16          Згідно з частинами першою та третьою статті 553 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручителем може бути одна або кілька осіб.
4.17          Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
4.18          У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 у справі №   761/26815/17 зазначено, що недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документа як приватно-правова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документа не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.
4.19          У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №   2-383/2010 вказано, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
4.20          Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК Украйни).
4.21          Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
4.22          У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі №   390/34/17 міститься висновок про те, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
4.23          Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутнім права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора (пункт 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц).
4.24          Суди встановили, що згідно рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2023 у справі №   910/13689/22, ОСОБА_1 брав участь у розгляді справи та заперечуючи проти позовних вимог не посилався на обставини недійсності договору поруки від 08.08.2020, умовам якого судом була надана належна правова оцінка та встановлено наявність підстав для задоволення позовних вимог, у тому числі за рахунок поручителя - ОСОБА_1 
4.25          Встановивши, що із змісту пунктів 1.1, 5.2 оспорюваного договору поруки вбачається, що позивач був обізнаний з обсягом своїх зобов`язань за договором поруки, а також своєю присутністю 18.08.2020 на загальних зборах учасників відповідача   -   1, що оформлено протоколом №   180820, позивач надав згоду (схвалив/погодив/затвердив) на вчинення (підписання) директором відповідача   -   1 значних правочинів, у тому числі договору будівельного підряду №   8360 від 18.08.2020 (договорів, угод, додаткових угод, змін, доповнень та додатків до договору, які укладені та/або будуть укладені в майбутньому та є або будуть його невід`ємними частинами) з відповідачем   -   2 на необмежену суму, суди дійшли висновку про відсутність підстав для визнання недійсним оспорюваного договору.
4.26          Колегія суддів погоджується з наведеними висновками судів, оскільки із встановлених ними обставин справи вбачається, що зміст оспорюваного договору поруки не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, оскільки волевиявлення сторін договору поруки було вільним і відповідало їх внутрішній волі, він спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, що виключає правові підстави для задоволення позову.
4.27          Крім того слід зазначити, що доводи, викладені у касаційній скарзі, є прагненням позивача здійснити нову перевірку обставин справи та переоцінку доказів у ній, та не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки згідно з імперативними приписами статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, додатково перевіряти докази. Тому Верховний Суд відхиляє зазначений довід касаційної скарги.
4.28          Касаційний господарський суд зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність і передбачуваність правозастосування, а, отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.
4.29          Натомість зміст касаційної скарги переконливо свідчить про те, що доводи позивача зводяться здебільшого до посилань на необхідність переоцінки наявних у справі доказів.
4.30          Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
4.31          Отже, наведені у касаційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди з висновками судів стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, та спрямовані на переоцінку цих доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
4.32          Згідно положень статті 309 ГПК України щодо виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.
4.33          Щодо доводів касаційної скарги позивача, що стали підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі, за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України слід зазначити наступне.
4.34          Згідно зазначеної норми обов`язковою умовою у цьому разі є неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
4.35          Колегія суддів враховує позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №   233/2021/19, відповідно до якої у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.
4.36          На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
4.37          Отже, для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.
4.38          Водночас колегія суддів зазначає, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.
4.39          Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі №   154/3029/14-ц зазначила, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ.
4.40          З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків суду касаційної інстанції в кожній конкретній справі.
4.41          На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях.
4.42          Посилання заявника касаційної скарги на низку постанов Верховного Суду, є безпідставними, оскільки вони не релевантні до правовідносин у справі, яка переглядається.
4.43          За вказаних обставин касаційне провадження за касаційною скаргою заявника у цій частині підлягає закриттю відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України.
4.44          Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судові витрати за подання касаційної скарги належить покласти на позивача.
Керуючись статтями 240, 296, 300, 301, 308, 309, 315, 316, 317 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, закрити.
В іншій частині касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2024 у справі №   910/1899/24, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          Г.М. Мачульський
Судді                                                                                                    Є.В. Краснов
                                                                                                    Л.І. Рогач