УХВАЛА
14 січня 2025 року 
м. Київ
справа №160/4637/24
адміністративне провадження №К/990/49825/24
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Соколова В.М.,  перевіривши клопотання Департаменту капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації про зупинення дії постанови постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року у справі №160/4637/24 за позовом Департаменту капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації до Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "СК "Стройінвест" про визнання протиправним та скасування висновку,
УСТАНОВИВ:
23 грудня 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Департаменту капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року у справі №160/4637/24.  
Ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2025 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
У касаційній скарзі Департаменту капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації міститься клопотання про зупинення дії рішення суду апеляційної інстанції  до закінчення касаційного провадження у справі.
Клопотання обґрунтоване тим, що оскаржувана постанова містить зобов`язання про розірвання договору з третьою особою і у разі задоволення касаційної скарги перепідписати договір буде неможливо. 
Вирішуючи подане клопотання суддя-доповідач виходить з наступного.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 340 КАС України суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.
Згідно з частиною першою статті 375 КАС України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Клопотання про зупинення виконання чи дії судових рішень має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання чи дії судового рішення, підтверджені належними доказами. Заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судового рішення у разі, якщо воно буде скасовано.
Вирішуючи подане клопотання, Суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Для зупинення виконання судових рішень, яке допускається як виняток, повинні бути вагомі причини.
Розгляд питання про зупинення дії оскаржуваного судового рішення має на меті не допустити порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів, як особи, що подала касаційну скаргу, так і інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку із дією та виконанням оскаржуваних судових рішень.
Для зупинення дії оскаржуваного судового рішення необхідна наявність поважних причин, які б давали підстави для такого зупинення.
Згідно з частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
При цьому, зупинення дії оскаржуваних у касаційному порядку судових рішень на підставі статті 375 КАС України може застосовуватись судом лише у виняткових випадках за наявності на те вагомих і переконливих доводів, підтверджених доказами, або існування об`єктивних для цього обставин й здійснюватися таким чином, щоб не допустити порушення прав інших учасників справи.
Сама по собі незгода скаржника з оскаржуваним судовим рішенням не є підставою для зупинення дії, оскільки перевірка правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права здійснюється судом касаційної інстанції лише під час касаційного перегляду справи з дотриманням визначеної КАС України процедури і процесуальних гарантій учасників справи.
У свою чергу, для зупинення дії оскаржуваного судового рішення необхідна наявність поважних причин, які б давали підстави для такого зупинення.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Це правило стосується, у тому числі й обставин, якими сторона обґрунтовує клопотання про зупинення дії судових рішень на стадії касаційного провадження.
Інших доводів щодо наявності підстав для зупинення дії оскаржуваного судового рішення вказане клопотання не містить, а суддею-доповідачем таких підстав не встановлено.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 340 КАС України суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду вирішує питання про зупинення виконання/дії судових рішень, які оскаржуються.
Підсумовуючи наведене, суддя-доповідач приходить до висновку, що у задоволенні клопотання скаржника необхідно відмовити.
Керуючись статтями 340, 355, 359, 375 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання Департаменту капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації про зупинення дії постанови постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року у справі №160/4637/2.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                            В.  М.  Соколов