УХВАЛА

03 лютого 2025 року 
м. Київ

справа №380/25893/23
адміністративне провадження № К/990/46048/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Соколова В.М.,  Білак М.В., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,
УСТАНОВИВ:
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - відповідач, ГУ НП у Львівській області), в якому просив:
Рішенням від 10.06.2024 Львівського окружного адміністративного суду, яке залишене без змін постановою від 23.10.2024 Восьмого апеляційного адміністративного суду позов ОСОБА_1 задоволено повністю:
- визнано протиправним і скасувати наказ ГУ НП у Львівській області від 12.10.2023 № 3620 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників Червоноградського РВП ГУ НП» в частині застосування до начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 2 Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції;
- визнано протиправним і скасувати наказ ГУ НП у Львівській області від 23.10.2023 № 476 о/с «Про особовий склад»;
- поновлено з 24.10.2023 ОСОБА_1 на посаді начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції №2 Червоноградського РВП ГУ НП;
- рішення суду в частині поновлення на посаді допустити до негайного виконання;
- стягнено з ГУ НП у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 307 500,80 грн, з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства;
- рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 40 777,41 грн з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства допустити до негайного виконання.
Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ГУ НП у Львівській області звернувся до Верховного Суду з цією касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху, з підстав недотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Заявникові надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду касаційної інстанції документу про сплату судового збору в установленому законом розмірі та уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини 4 статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України, а також надання копій уточненої касаційної скарги у відповідності до кількості учасників справи.
Одночасно скаржнику роз`яснено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині невиконання вимог статті 330 КАС України касаційна скарга буде повернута.
Згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», електронний документ (ухвала суду про залишення касаційної скарги без руху від 16 грудня 2024 року) доставлена в Електронний кабінет Головного управління ДПС у Полтавській області 16 грудня 2024 року о 23 год 31 хв, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Таким чином строк на усунення недоліків закінчився 27 грудня 2024 року (після закінчення строку на усунення недоліків  Головне управління Національної поліції у Львівській області подало уточнену касаційну скаргу в якій визначив підстави касаційного оскарження пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України). Заяви про продовження строку на усунення недоліків до його закінчення а також заяви про обґрунтування поважності причин пропуску строку Суду не надано.
14 січня 2025 року від скаржника на виконання ухвали про залишення без руху надійшло клопотання про продовження строку на усунення недоліків щодо сплати судового збору та уточнена касаційна скарга.
Оцінивши наведені скаржником підстави для касаційного оскарження судових рішень, колегія суддів виходить з такого.
В обґрунтування загальних підстав касаційного оскарження судових рішень скаржник повторно посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та  зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо правової регламентації обов`язку поліцейського повідомляти про погіршення стану здоров`я, що унеможливлює виконання ним службових обов`язків, а також шодо оцінки періоду часу, протягом якого працівників був відсутній на службі, з урахуванням фактичних обставин, як прогулу навіть у тому випадку, коли за день, коли поліцейським була допущена така відсутність, в нього наявний листок про тимчасову непрацездатність. Необхідність такого висновку обумовлюється тим, що у спірних правовідносинах сам позивач вказує на факт звернення за медичною допомогою 05.10.2024 після 13:00, при цьому ні в межах службового розслідування, ні в межах розгляду цієї справи, не надає доказів виконання ним службових обов`язків поза дислокацією підрозділу, у якому він ніс службу, а також не надає обгрунтованих, логічних пояснень, які перешкоджали йому виконати обов`язок інформування роботодавця про погіршення стану здоров`я у належний. встановлений спосіб, що і було оцінено дисциплінарною комісією як спроба уникнути дисциплінарної відповідальності за допущений прогул. ГУНП у Львівській області вважає, що доцільним висновок Верховного Суду, зроблений на підставі аналізу спірних правовідносин, про те, що невиконання поліцейським обов`язку інформування про погіршення стану здоров`я у встановлений спосіб, за відсутності непереборних обставин, які перешкоджають виконанню такого обов`язку, виключає поважність підстав неприбуття та відсутності на службі навіть за наявності документу про лікарняне.
Суд повторно зазначає, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову (наприклад, з точки зору порушення її відповідачем), але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.
Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, які неправильно застосовано судами попередніх інстанцій; висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом.
З огляду на зазначене уточнена касаційна скарга не містить обґрунтувань пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Суд касаційної інстанції зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права. 
Водночас щодо вказаних посилань скаржник не визначає щодо конкретно якої саме норми права, відсутній висновок Верховного Суду, хоча в ухвалі Верховного Суду від 16 грудня 2024 року без руху скаржнику були надані роз`яснення щодо усунення недоліків та наслідки неусунення недоліків.
Суд звертає увагу скаржника, що формальне посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України не може вважатись належним виконанням вимог такого пункту щодо його обґрунтування.
З огляду на викладене, Суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.
Поруч із цим, Головне управління Національної поліції у Львівській області подало клопотання про продовження строку усунення недоліків, в частині сплати судового збору.
Вирішуючи клопотання про продовження строку на усунення недоліків щодо сплати судового збору, колегія суддів виходить з такого.
Згідно частини другої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду, що за змістом вказаної норми є правом, а не обов`язком суду касаційної інстанції.
При цьому особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Так, згідно з положеннями Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI відповідачу не надано пільг щодо сплати судового збору.
Відповідач є державним органом, який утримується за рахунок Державного бюджету України, та має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.
Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації видатків 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.
В обґрунтування вимог заявленого клопотання скаржник посилався, зокрема на те, що виділення коштів для сплати судового збору потребує певного чату та відсутність необхідних кошторисних призначень.
Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Суб`єкт владних повноважень, який діє від імені держави, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.
На підтвердження доводів, викладених у клопотанні про продовження строку на усунення недоліків щодо сплати судового збору,  заявником не надано жодних доказів на підтвердження вчинення дій з метою отримання коштів для сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі.
Подані заявником докази не містять відомостей про час і обсяг очікуваних надходжень на рахунок скаржника, призначених для сплати судового збору, й жодним чином не підтверджують виникнення у нього можливості  сплатити такий збір упродовж нового строку.
Відповідач не позбавлений можливості протягом усього поточного бюджетного року здійснювати видатки бюджету, передбачені для сплати судового збору, на підставі кошторису, а у разі його відсутності - проекту кошторису, тимчасового індивідуального кошторису, тимчасового розпису бюджету в обсязі, не меншому за розмір використаних бюджетних коштів у минулому періоді й, при цьому має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення своєчасної сплати судового збору з урахуванням обставин і факторів, які впливають на тривалість процедури проведення відповідних платежів.
Особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.
Зазначене дає підстави вважати, що встановлений судом строк для усунення недоліків касаційної скарги закінчено, проте виявлені недоліки скаржником в частині сплати судового збору визначені в ухвалі Верховного Суду від 16 грудня 2024  не усунуто.
Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Скаржнику було роз`яснено, що з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Таким чином, скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 16 грудня 2024 року про залишення касаційної скарги без руху в повному обсязі.
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
У пункті 1 частини четвертої статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,
Відповідно до частини другої статті 332 КАС України, до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Згідно з пунктом першим частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Відповідно до частини сьомої статті 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.
Суд роз`яснює скаржнику, що відповідно до положень частини восьмої статті 169 КАС України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 332, 355 КАС України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції у Львівській області про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 380/25893/23.
Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку- повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.
Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді 	 Л.О. Єресько  	
          	 В.М. Соколов   М.В. Білак