УХВАЛА

06 лютого 2025 року 
м. Київ
справа №826/24340/15
адміністративне провадження №Зі/990/23/25

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду                           Мельник-Томенко Ж.М. від розгляду справи №826/24340/15 за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 11 квітня 2023 року у справі №826/24340/15 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,
У С Т А Н О В И В :
Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, за нововиявленими обставинами - повернуто заявнику.
31 грудня 2024 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 11 квітня 2023 року за нововиявленими обставинами на підставі пункту 1 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 грудня 2024 року визначено склад колегії суддів: Мельник-Томенко Ж.М. (головуючий суддя), суддів: Жука А.В., Мартинюк Н.М. для розгляду судової справи №826/24340/15.
Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 11 квітня 2023 року у справі №826/24340/15 залишено без руху, надано заявнику строк десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами шляхом: 1) зазначення невстановлених судом істотних обставин, дату їх відкриття або встановлення та докази, що підтверджують наявність цих нововиявлених обставин; 2) надання клопотання про поновлення такого строку (у разі пропуску тридцятиденного строку, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 363 КАС України, на подання заяви, який обчислюється з дати відкриття або встановлення таких обставин), 3) надання документа про сплату судового збору в установленому законом розмірі.
03 лютого 2025 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду                            Мельник-Томенко Ж.М. від розгляду справи №826/24340/15.
Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2025 року вказану заяву визнано необґрунтованою та передано до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 06 лютого 2025 року заяву про відвід судді Мельник-Томенко Ж.М. передано на розгляд судді Кашпур О.В.
Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. 
За текстом частин одинадцятої, дванадцятої статті 40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.
У вищезазначеній заяві, ОСОБА_1 , посилаючись на пункт 4 частини першої статті 36 КАС України, зазначає, що раніше на вирішенні касаційного суду знаходилась його касаційна скарга у справі №520/3393/23 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року та ухвалою колегії суддів від 29 липня 2024 року у складі - Білак М.В., Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М. було відмовлено у відкритті касаційного провадження за указаною скаргою.
Вважаючи порушеними свої права та інтереси на касаційне оскарження ОСОБА_1 11 грудня 2024 року подав дисциплінарну скаргу на суддів Білак М.В.,   Мацедонську В.Е. та Мельник-Томенко Ж.М.
Посилаючись на указане, Скотаренко Руслан Анатолійович зазначає, що в нього є всі підстави стверджувати, що суддя Мельник-Томенко Ж.М. під час вирішення питань, пов`язаних із відкриттям провадження за його заявою про перегляд або розгляду її по суті буде діяти виключно на ґрунті особистої помсти, щоб помститися за його наміри притягнути її до відповідальності, для чого буде негативно впливати на думки інших членів суддівської колегії як головуючий суддя про начебто відсутність підстав для відкриття провадження за його заявою або її задоволення, що у нього викликає повну недовіру у прийнятті суддівською колегією під її головуванням неупередженого та об`єктивного рішення за наслідками вирішення питань про відкриття провадження за його заявою або під час розгляду її по суті.
Вирішуючи питання про наявність підстав для відводу судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж.М. від участі у розгляді справи №826/24340/15, Суд виходить з такого.
Підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 КАС України.
Зокрема, положення статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 
1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 
2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 
3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 
5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.
До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) є гарантування безсторонності суду, зокрема, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, справи «Білух проти України», заява №33949/02) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
1) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
2) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Отже, як вбачається вищевикладеного, при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною.
Поряд із цим, суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Водночас, наведені заявником доводи, за яких, на його думку, є сумнів в упередженості або необ`єктивності судді мають суб`єктивний характер та є виключно припущенням скаржника, що не ґрунтуються на об`єктивних фактах чи конкретних діях судді, оскільки жодного прикладу вчинення суддею Мельник-Томенко Ж.М. дій, які б свідчили про її упередженість чи ставили під сумнів безсторонність судді не наведено.
Отже, заявник, посилаючись на упередженість та необ`єктивність головуючого судді       Мельник-Томенко Ж.М., окрім оціночних суджень, заснованих на припущеннях про можливі процесуальні рішення головуючої судді Мельник-Томенко Ж.М. у цій справі, не навів жодних обставин вчинення суддею дій, які б свідчили про її упередженість чи ставили під сумнів її безсторонність.
У той же час, Верховний Суд наголошує, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тобто відвід має бути вмотивований, в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
За таких обставин, Суд вважає, що заявником не наведено, а Верховним Судом не встановлено обставин, які ґрунтуються на доказах, які б ставили під сумнів в об`єктивності судді при розгляді цієї справи, а також могли б свідчити про їх пряму чи опосередковану заінтересованість у результаті розгляду справи, упередженість судді. 
З урахуванням зазначеного, заява ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж.М. від розгляду справи №826/24340/15 задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 36, 39, 40 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж.М. від розгляду справи №826/24340/15 за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 11 квітня 2023 року у справі №826/24340/15 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    О.В. Кашпур