УХВАЛА
про повернення касаційної скарги

29 січня 2025 року 
м. Київ

справа №560/7794/24
адміністративне провадження № К/990/1006/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Стародуба О.П., Стеценка С.Г.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області
на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.08.2024 (суддя Салюка П.І.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2024 (колегія у складі: судді-доповідача Сушка О.О., суддів Гонтарука В.М.,   Матохнюка Д.Б.)
у справі № 560/7794/24
за позовом       ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області Крупи Олександра Володимировича   
про    визнання протиправними дій, рішення та бездіяльності,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - ГУ ПФ України в Хмельницькій області, відповідач, скаржник) та начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області Крупи Олександра Володимировича (далі - начальник Головного управління Крупа О.В., відповідач), в якому просила:
- визнати рішення, дії та бездіяльність ГУ ПФ України у Хмельницькій області й начальника цього Головного управління Крупи О.В. завідомо протиправними щодо: тотального порушення строків на надання відповіді на інформаційний запит від 25.03.2024 і фальсифікації дати звернення (а саме замість 25.03.2024 та повторного з тих же питань від 18.04.2024 - на 23.04.2024);  ігнорування вимоги про надсилання інформації за повторним запитом від 18.04.2024 та від 23.04.2024 на електронну пошту позивача;  відмови перерахувати складові пенсійної виплати за січень і лютий 2024 року, доплати за понаднормативний стаж та за особливі заслуги перед Батьківщиною у відсотках за збільшеним прожитковим мінімумом 2 361 грн;  надання неповної інформації за запитом від 25.03.2024 з приховуванням розрахунку загальної суми пенсійної виплати після перерахування такої з 01.03.2024; зухвалого злочинного зменшення пенсійної виплати з 01.03.2024 на суму 444,89 грн, на яку було застосовано обмеження у 2023 році, що не стосується розрахунку з 01.03.2024;  зухвалого злочинного неперерахування з 01.03.2024 пенсії за особливі заслуги, що становить за новим прожитковим мінімумом 543,03 грн, на коефіцієнт збільшення 1,0796; 
- зобов`язати ГУ ПФ України у Хмельницькій області нарахувати за січень і лютий 2024 року доплати за понаднормативний стаж та за особливі заслуги перед Батьківщиною у відсотках за збільшеним прожитковим мінімумом 2 361 грн;  повернути суми зменшення (викрадення) пенсійної виплати з 01.03.2024 на суму 444,89 грн, на яку було застосовано обмеження у 2023 році, що не стосується розрахунку з 01.03.2024, й виплачувати цю суму надалі;  нарахувати з 01.03.2024 збільшення пенсії за особливі заслуги, що становить за новим прожитковим мінімумом 543,03 грн, на коефіцієнт збільшення 1,0796;
- зобов`язати відповідачів згідно зі ст. 56 Конституції України відшкодувати моральну шкоду у рівних пропорціях, яку позивач оцінює у розмірі 1 600 000 грн, заподіяну протиправними рішеннями, діями та бездіяльністю, грубими порушеннями з ознаками кримінальних правопорушень прав позивача на своєчасне отримання інформації, позбавлення сум складових пенсійної виплати та ін.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 07.08.2024, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2024, позов задовольнив частково. А саме:
- визнав протиправними дії ГУ ПФ України в Хмельницькій області, начальника Головного управління Крупи О.В. щодо порушення строків надання відповіді на інформаційний запит ОСОБА_1 від 25.03.2024 відповідно до Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації»;
- визнав протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненадання повної інформації за інформаційним запитом від 25.03.2024;
- визнати протиправними дії відповідачів щодо обмеження індексації пенсії ОСОБА_1 у розмірі 444,89 грн;
- зобов`язав ГУ ПФ України в Хмельницькій області провести з 01.03.2024 перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», без обмеження індексації пенсії у розмірі 444,89 грн;
- зобов`язав ГУ ПФ України в Хмельницькій області виплатити на користь позивача відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 3   000,00 грн;
- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ГУ ПФ України в Хмельницькій області, в якій останнє з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними приписів процесуального права, просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.08.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2024, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2025 для розгляду цієї касаційної скарги було визначено колегію суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді у складі головуючого судді Жука А.В., суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М. Разом з цим, переліченими суддями заявлено самовідводи, які обґрунтовані порушенням порядку визначення суддів для розгляду справи, встановленого ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме, без урахування спеціалізації.
Ухвалою Верховного Суду від 23.01.2025 у зв`язку із задоволенням самовідводів суддів                Жука А.В., Загороднюка А.Г. і Соколова В.М., останніх відведено від розгляду касаційної скарги реєстр. № К/990/1006/25 від 08.01.2025, з подальшою передачею такої скарги до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому КАС України, Положенням про автоматизовану систему документообігу суду та Тимчасовими засадами використання автоматизованої системи документообігу суду.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2025 визначено новий склад суду для розгляду зазначеної касаційної скарги, а саме: головуючий суддя - Кравчук В.М., судді Стародуб О.П. і Стеценко С.Г.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.
Статтею 328 КАС України передбачено право на касаційне оскарження. А саме ч. 1 цієї статті Кодексу визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Стаття 330 КАС України містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Отже зміст наведених положень процесуального закону свідчить про те, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у ч. 1 ст. 328 КАС України, в касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт ч. 4 ст. 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Водночас ч. 3 ст. 334 КАС України визначає, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Згідно з приписами ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Наведені положення процесуального закону дають підстави вважати, що суд касаційної інстанції може відкрити касаційне провадження виключно у випадках, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, зазначених скаржником у касаційній скарзі. Разом з тим, мотиви особи, що подає касаційну скаргу, щодо незгоди з судовим рішенням мають бути викладені з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при формуванні відповідного висновку. 
Так, у разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України скаржнику слід чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанції було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку. При цьому недостатньо самого лише зазначення у касаційній скарзі норми права, щодо правильного застосування якої є висновок Верховного Суду, безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга. Обов`язковою умовою є те, що ця норма матеріального права повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанцій в межах підстав позову, але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.
При визначенні подібності правовідносин необхідно враховувати суб`єктний склад учасників відносин, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору); об`єкт і предмет правового регулювання, однаковість матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, умови застосування правових норм (зокрема, щодо часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин); предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, установлені судом фактичні обставини.
Водночас обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.
У випадку оскарження судових рішень з підстав, передбачених п. 2 ч. 4 ст. 328 КАС України, скаржник в касаційній скарзі повинен навести обґрунтовані та переконливі аргументи, які б слугували підставою для висновків про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Обов`язковими ж умовами при оскарженні судових рішень на підставі п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
У той же час посилання у касаційній скарзі на порушення судом першої та (або) апеляційної інстанції норм процесуального права, як умови для скасування судових рішень, можуть бути визнані прийнятними при касаційному оскарженні судових рішень за п. 4 ч. 4 ст. 328 КАС України у разі обгрунтованості заявлених у такій скарзі підстав касаційного оскарження, визначених відповідними пунктами частини другої та третьої статті 353 цього Кодексу.
При перевірці поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній відсутня вказівка на конкретний пункт, передбачений ч. 4 ст. 328 КАС України, як саме підстави для касаційного оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.08.2024 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2024. Загалом зміст доводів касаційної скарги зводиться опису фактичних обставин, цитування положень законодавства у поєднанні з незгодою скаржника із наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою встановлених обставин і досліджених доказів, тобто - до їх переоцінки, що не узгоджується із наведеним у КАС України правовим визначенням підстав касаційного оскарження та в силу приписів ст. 341 зазначеного Кодексу виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
За таких обставин касаційна скарга ГУ ПФ України в Хмельницькій області підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Керуючись ст.ст. 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Повернути Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області касаційну скаргу на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.08.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2024 у справі № 560/7794/24.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає особі, яка її подала, реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб

Суддя                                                                                                              С.Г. Стеценко