УХВАЛА

27 лютого 2025 року
м. Київ
справа №460/37812/22
адміністративне провадження №К/990/7359/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів: Жука А.В.,  Мартинюк Н.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ярмольчук Віталій Сергійович, на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2025 у справі №460/37812/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» в особі Політичної ради політичної партії Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина», Здолбунівської міської територіальної виборчої комісії Рівненського району Рівненської області про скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
21.10.2022 ОСОБА_1 звернулась в суд першої інстанції з позовом до політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» в особі політичної ради політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина», Здолбунівської міської територіальної виборчої комісії Рівненського району Рівненської області, в якому просила скасувати рішення політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» від 05.10.2022 №06-11-402 про відкликання за народною ініціативою депутатки Здолбунівської міської ради Рівненського району Рівненської області ОСОБА_1 , обраної на місцевих виборах 25.10.2020.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Політичної ради політичної партії Всеукраїнське об`єднання "Батьківщина" «Про відкликання за народною ініціативою депутатки Здолбунівської міської ради Рівненського району Рівненської області, обраної на місцевих виборах 25.10.2020 шляхом висування від Рівненської обласної організації Всеукраїнського об`єднання «Батьківщина», ОСОБА_1 » від 05.10.2022 за №06-11-402.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Політичної партії Всеукраїнське об`єднання "Батьківщина" судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2025 апеляційну скаргу Політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» задоволено, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 у справі №460/37812/22 скасовано.
Прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» в особі Політичної ради політичної партії Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина», Здолбунівської міської територіальної виборчої комісії Рівненського району Рівненської області про скасування рішення.
Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ярмольчук Віталій Сергійович, 21.02.2025 через систему «Електронний суд» подала касаційну скаргу до Верховного Суду.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши вказану касаційну скаргу та додані до неї документи на відповідність вимогам статті 330 КАС України, Суд дійшов висновку про те, що вказана скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, що подає касаційну скаргу.
В прохальній частині касаційної скарги скаржник просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2025. Так само, в тексті касаційної скарги сторона позивача посилається саме на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2025.
Однак, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, у справі №460/37812/22 постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду ухвалена 19.02.2025. 
Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями самостійно встановлювати судове рішення, яке є предметом касаційного оскарження, у зв`язку з чим такий недолік касаційної скарги об`єктивно впливає на можливість її прийняття і вирішення питання про відкриття касаційного провадження у справі.
За таких обставин скаржнику необхідно уточнити яке судове рішення ним оскаржується та вимоги до суду касаційної інстанції з урахуванням його повноважень, визначених статтею 349 КАС України.
Крім того, згідно з вимогами пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Суд звертає увагу скаржника, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник як на підставу звернення до Суду посилається, зокрема, на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Так, скаржник зазначає, що висновки Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2025 суперечать висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 29.12.2020 у справі №819/151/18.
В той же час, Верховний Суд наголошує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
Підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки судів, рішення яких оскаржуються, із одночасним зазначенням положень (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акта, який застосований цими судами при прийнятті відповідного висновку. Це дозволяє суду касаційної інстанції на виконання вимог статті 341 КАС України перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі.
Всупереч вищенаведеному, скаржником не зазначено конкретну норму права, яку на його думку, застосовано судом апеляційної інстанції всупереч висновків Верховного Суду щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, у взаємозв`язку з посиланням на конкретні постанови Верховного Суду. Також скаржник не наводить того, які саме висновки апеляційного суду суперечить позиції Верховного Суду.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження так само, як і норму права, яку на думку скаржника, застосовано всупереч висновкам Верховного Суду, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).
При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.
Так, при встановленні доцільності посилання на постанову Верховного Суду на яку посилається скаржник у касаційній скарзі як підставу для перегляду оскаржуваного рішення за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.
Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.
У такому випадку правовий висновок розглядається "не відірвано" від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.
В скарзі лише викладено обставини справи, зроблено вказівку на постанову Верховного Суду без зазначення конкретної норми права, яку неправильно застосовано судом, без наведення висновку суду, який суперечить позиції Верховного Суду, а також без будь-якого обґрунтування подібності правовідносин із загальним посиланням на ухвалення судом постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Ураховуючи наведене, Суд уважає недоведеними наявність підстави касаційного оскарження, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року N 460-IX і які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Окрім цього, відповідно до частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, до касаційної скарги також додаються її копії відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга подається до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.
Відповідно до частини дев`ятої статті 44 КАС України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати до суду доказ надсилання цих матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення.
При перевірці матеріалів касаційної скарги, та доданих до них документів, судом встановлено відсутність доказів надсилання цих матеріалів відповідачу Здолбунівській міській територіальній виборчій комісії Рівненського району Рівненської області.
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За правилами частини другої статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до положень статей 169 та 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для надіслання до суду касаційної інстанції касаційної скарги в новій редакції відповідно до кількості учасників справи, у якій уточнити судове рішення, яке оскаржується з наведенням належного обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, та доказів надсилання копії касаційної скарги іншим учасникам справи.
Керуючись статтями 169, 330, 332, 355, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ярмольчук Віталій Сергійович, на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2025 у справі №460/37812/22 - залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
Ж.М. Мельник-Томенко
А.В. Жук,
Н.М. Мартинюк ,
Судді Верховного Суду