ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року 
м. Київ
справа № 200/4477/23
касаційне провадження № К/990/20999/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області
на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року (головуючий суддя - Бабаш Г.П.)
та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Гайдар А.В.; судді: Казначеєв Е.Г., Компанієць І.Д.)
у справі № 200/4477/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тар Альянс»
до Головного управління ДПС у Донецькій області, Головного управління Державної казначейської служби у Донецькій області
про стягнення пені,
У С Т А Н О В И В:
У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Тар Альянс» (далі - ТОВ «Тар Альянс», позивач, платник, товариство) звернулося до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі - ГУ ДПС у Донецькій області, відповідач, податковий орган, контролюючий орган), Головного управління Державної казначейської служби у Донецькій області (далі - ГУ ДКС у Донецькій області), в якому просило стягнути з Державного бюджету України на користь позивача пеню на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за грудень 2011 року в сумі 18  826  091,37 грн. 
Ухвалою від 26 жовтня 2023 року Донецький окружний адміністративний суд позовну заяву ТОВ «Тар Альянс» в частині стягнення пені за період з 16 жовтня 2012 року по 12 лютого 2023 року залишив без розгляду.
Рішенням від 14 листопада 2023 Донецький окружний адміністративний суд позов задовольнив.
Стягнув з Державного бюджету України на користь ТОВ «Тар Альянс» пеню на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за грудень 2011 року в сумі 1 221  027,00 грн.
Постановою від 05 лютого 2024 року Перший апеляційний адміністративний суд рішення суду першої інстанції залишив без змін.
Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ГУ ДПС у Донецькій області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, покликаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року, постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Мотивуючи касаційну скаргу, податковий орган зазначає, що судовими інстанціями не враховані правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 24 липня 2023 року у справі № 200/6780/20-а, ухваленій при аналогічних фактичних обставинах. Відповідач наголошує, що платник пропустив строк звернення до суду з цим позовом. Крім того, контролюючий орган зазначає, що пункт 200.23 статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України) доповнено абзацом другим, відповідно до якого положення другого речення абзацу першого цього пункту не застосовується у разі, якщо така заборгованість зумовлена виникненням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у зв`язку із введенням воєнного, надзвичайного стану. З 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, тому з 24 лютого 2022 року спірна сума не є заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість.
Верховний Суд ухвалою від 26 червня 2024 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Донецькій області.
08 липня 2024 року від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він зазначив, що оскаржувані судові рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права, при цьому доводи касаційної скарги не спростовують правильності висновків судових інстанцій.
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами норм процесуального права у процесі встановлення фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судовими інстанціями встановлено, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2012 року у справі № 2а/0570/7563/12, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 cерпня 2015 року, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 29 березня 2012 року № 0000151313/174/10/15-17/2, яким позивачу відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 10 037 722,00 грн.
Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року у справі № 805/1151/14, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2014 року, задоволено позовні вимоги ТОВ «ТАР Альянс» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про стягнення з Державного бюджету України заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за грудень 2011 року в сумі 10 037 722,00 грн.
Судами встановлено, що з часу набуття чинності рішеннями у справі з приводу оскарження результатів перевірки та стягнення суми податку на додану вартість за грудень 2011 року, заявленої позивачем до відшкодування, до теперішнього часу заборгованість з податку на додану вартість не відшкодовано.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд зазначає таке. 
Відповідно до пункту 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних (пункт 200.10 статті 200 ПК України).
За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки (пункт 200.11 статті 200 ПК України).
На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби (пункт 200.13 статті 200 ПК України).
За приписами пункту 200.15 статті 200 ПК України у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган Державного казначейства України. Орган Державного казначейства України тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням. 
Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. 
Відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
Аналіз вказаних норм свідчить, що держава в особі відповідних державних органів, виконуючи певний комплекс дій, зобов`язана повернути платнику суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість протягом законодавчо встановленого строку після дня набуття відповідною сумою статусу узгодженої. Якщо ж протягом згаданого строку необхідних дій для відшкодування податку здійснено не було, невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість, на яку в силу положень пункту 200.23 статті 200 ПК України нараховується пеня.
Судові інстанції встановили, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2012 року у справі № 2а/0570/7563/12, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 серпня 2015 року, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 29 березня 2012 року № 0000151313/174/10/15-17/2, яким позивачу відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 10 037 722,00 грн.
Судами також враховано, що сума невідшкодованого податку на додану вартість за грудень 2011 року у розмірі 10 037 722,00 грн є заборгованістю бюджету, яка, в свою чергу, стягнута з Державного бюджету України постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року у справі № 805/1151/14, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2014 року
При цьому, станом на час розгляду справи судовими інстанціями бездіяльність податкового органу в частині сплати позивачу бюджетного відшкодування триває, що не спростовано відповідачем. 
Отже, з огляду на те, що позивачем заявлено бюджетне відшкодування у відповідності до вимог законодавства, сума бюджетного відшкодування є узгодженою, однак не відшкодована з незалежних від платника причин, позивач набув право вимоги щодо виплати пені за прострочення бюджетного відшкодування.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постановах від 19 січня 2023 року у справі № 140/1770/19, від 16 лютого 2023 року у справі № 803/1149/18, платник податку на додану вартість може звернутися до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень з погашення заборгованості з відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, протягом шести місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З цим позовом до суду позивач звернувся 12 серпня 2023 року.
Ухвалою від 26 жовтня 2023 року Донецький окружний адміністративний суд, з огляду на пропуск шестимісячного строку звернення до суду, позовну заяву ТОВ «Тар Альянс» в частині стягнення пені за період з 16 жовтня 2012 року по 12 лютого 2023 року залишив без розгляду.
При цьому, з огляду на триваючу бездіяльність податкового органу в частині сплати позивачу бюджетного відшкодування, судові інстанції дійшли правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені за період з 13 лютого 2023 року по 12 серпня 2023 року в сумі 1  221  027,00 грн.
Розрахунок пені в розмірі 1  221  027,00 грн, здійснений судовими інстанціями, не заперечується контролюючим органом.
Верховний Суд погоджується з підходом, застосованим судовими інстанціями при наданні оцінки доводам відповідача щодо неможливості стягнення пені в умовах запровадження воєнного стану, адже заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість, стосовно якої ставиться питання про стягнення пені, виникла ще в жовтні 2012 року, а не після 24 лютого 2022 року під час дії воєнного стану та відповідно до внесених змін до пункту 200.23 статті 200 ПК України.
Посилання відповідача у касаційній скарзі на постанову Верховного Суду від 24 липня 2023 року у справі № 200/6780/20-а є неприйнятним, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій у названій справі скасовано, а справа направлена на новий розгляд з огляду на неналежне з`ясування фактичних обставин справи, що виключає можливість формулювання судом касаційної інстанції остаточної правової позиції у справі, оскільки застосування норм матеріального права можливе лише на підставі повного і всебічного встановлення обставин справи.
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги податкового органу без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                І. А. Гончарова
Судді                                                                                                    І. Я. Олендер
                                                                                                    Р. Ф. Ханова