УХВАЛА
про залишення касаційної скарги без руху

07 січня 2025 року
м. Київ
справа №320/10183/22
адміністративне провадження №К/990/50517/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Єзерова А.А. та Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу Головне управління ДПС у Київській області
на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року
у справі №320/10183/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вишгородлісбуд"
до Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, Головного управління Держгеокадастру в Київській області, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Головне управління ДПС у Київській області 
про визнання протиправним та скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
У листопаді 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Вишгородлісбуд" звернулося до суду з позовною заявою до Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, Головного управління Держгеокадастру в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Головне управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просило:
- визнати протиправним та нечинним в частині пунктів 1 та 2 рішення Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 08 липня 2021 року №397 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель села Лютіж Петрівської сільської територіальної громади Вишгородського району Київської області" (далі - рішення №397);
- визнати недійсним та скасувати витяг від 16 вересня 2022 року №26219 від 16 вересня 2022 року про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 3221885200:20:306:0101 в розмірі 17702026,25 грн, сформований Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області (дата формування 15 вересня 2022 року);
- визнати недійсним та скасувати витяг від 16 вересня 2022 року №26221 від 16 вересня 2022 року про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 3221885200:06:001:0001 в розмірі 1594777,14 грн, сформований Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області (дата формування 15 вересня 2022 року).
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року, позов задоволено.
Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДПС у Київській області (далі - скаржник, третя особа) 20 грудня 2025 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду.
Водночас скаржником порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у цій справі. В обґрунтування поважності причин пропуску такого строку третьою особою зазначено, що вперше подана касаційна скарга була повернута у зв`язку з несплатою судового збору. Одразу після проведення оплати судового збору, скаржник повторно звернувся з касаційною скаргою.
При вирішенні питання щодо поважності наведених заявником підстав пропуску строку касаційного оскарження суд виходить з наступного.
Відповідно до  частини першої  та  другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)  касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та  резолютивну частини судового рішення  або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Керуючись  частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»  від 22 грудня 2005 року №3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень з`ясовано, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року була розглянута у відкритому судовому засіданні та набрала законної сили з моменту її прийняття. 
Враховуючи викладене, останнім днем для звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою в межах встановленого законом строку було 24 травня 2024 року, в той час, як касаційну скаргу до Верховного Суду заявником подано 20 грудня 2024, що свідчить про пропуск встановленого законом процесуального строку на касаційне оскарження.
Згідно з  пунктом 6 частини другої статті 330 КАС України  у касаційній скарзі зазначаються у разі необхідності - клопотання особи, що подає касаційну скаргу.
Зі змісту  частин другої  та  третьої статті 329 КАС України  вбачається, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження у разі його пропуску з поважних причин, крім визначених законом випадків.
Враховуючи викладене, пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку скаржник зазначає, що ним дотримано строк при зверненні з касаційною скаргою вперше. Однак ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2024 року касаційну скаргу  було повернуто у зв`язку з несплатою судового збору.
Інших обґрунтованих доводів щодо підстав пропуску строку на касаційне оскарження заява не містить.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що наведені позивачем у заяві про поновлення строку касаційного оскарження підстави не можуть бути визнані судом поважними, з огляду на наступне.
Згідно з  частиною першою статті 45 КАС України  учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до  пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України  учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Статтею 129 Конституції України  передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до  частини першої статті 5 КАС України  кожна особа має право в порядку, встановленому  цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Згідно з  частиною першою статті 13 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Враховуючи викладене, особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановленому вказаним  Кодексом порядку.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення  у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення  у справі "Мельник проти України" від 28 червня 2006 року, заява №23436/03).
В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення  у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" від 07 липня 1989 року).
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених  КАС України  певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Судом встановлено, що при зверненні з касаційною скаргою вперше позивач дотримався строку, визначеного  статтею 329 КАС України.
Однак, ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2024 року касаційну скаргу  було повернуто  особі, яка її подала. Копію ухвали отримано скаржником 25 вересня 2024 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення із трек-номером 0600289022152.
Водночас, вдруге з касаційною скаргою третя особа звернулася лише 20 грудня 2024 року, мотивуючи процесуальне зволікання тим, що були наявні складнощі зі сплатою судового збору за подання касаційної скарги.
Проте, колегія суддів вважає необґрунтованими наведені підстави пропуску строку, оскільки у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку на касаційне оскарження судового рішення реалізовувати відповідне право.
Право на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення не є абсолютним й, окрім його реалізації без зайвих зволікань, скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які об`єктивно не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення. Та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до Суду не означає наявність безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування встановлених процесуальних строків.
При цьому, відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. 
Враховуючи зазначене, Суд не вбачає підстав для визнання, викладених скаржником у заяві про поновлення строку касаційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними.
У випадку наявності інших підстав та доказів, які б підтверджували неможливість своєчасного вчинення процесуальної дії зі звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою у строк, визначений законом, скаржник має право звернутися до Верховного Суду з відповідною обґрунтованою заявою.
Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Виходячи з наведеного, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом: направлення до суду заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із долученням відповідних доказів на підтвердження вказаних у заяві доводів.
Неусунення недоліків касаційної скарги в частині направлення до суду заяви про поновлення строку на касаційне оскарження є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження (пункт 4 частини першої статті 333 КАС України).
Керуючись статтями 121, 248, 329, 330, 332, 355, 359 КАС України, Суд, -
УХВАЛИВ:
1. Визнати неповажними наведені Головне управління ДПС у Київській області підстави для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року у справі №320/10183/22 та відмовити у задоволенні вказаної заяви.
2. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року у справі №320/10183/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вишгородлісбуд" до Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, Головного управління Держгеокадастру в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Головне управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення залишити без руху.
3. Встановити особі, яка подала касаційну скаргу, десятиденний строк для усунення виявлених недоліків касаційної скарги з моменту отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
4. Надіслати Головному управлінню ДПС у Київській області копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           Я.О. Берназюк          
Судді:                                                                                                              А.А. Єзеров
                                                                                                              С.М. Чиркін