УХВАЛА

18 лютого 2025 року  
м. Київ

справа №620/652/24
адміністративне провадження №К/990/47280/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Соколова В.М.,  Загороднюка А.Г., 
перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року, додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду 20 серпня 2024 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ( далі - позивач, ОСОБА_1 )  звернувся до адміністративного суду з позовом до Чернігівської обласної прокуратури (далі - відповідач 1) та Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач 2), в якому просив про:
- визнання протиправною бездіяльність Чернігівської обласної прокуратури, що полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу вихідної допомоги при звільненні в сумі 28974,00 грн. середнього заробітку за один місяць (без урахування податків та зборів);
- визнання протиправною бездіяльність Чернігівської обласної прокуратури, що полягає у не нарахуванні на підставі статті 81 Закону України "Про прокуратуру" та невиплаті позивачу при звільненні частини заробітної плати за період роботи з 13.09.2023 по 11.10.2023 та стягнення з відповідача-1 на користі позивача 15964,54 грн. заборгованості;
- визнання протиправною бездіяльність Чернігівської обласної прокуратури, що полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу при звільненні частини грошової компенсації за невикористані 154 дні відпустки та стягнення з відповідача-1 на користь позивача 85998,00 грн, компенсації (без урахування обов`язкових платежів та податків);
- визнання протиправною бездіяльність Чернігівської обласної прокуратури, що полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу при звільненні частини коштів на оплату тимчасової непрацездатності та стягнення з відповідача-1 на користь позивача 7146,15 грн. в рахунок оплати тимчасової непрацездатності з 25.09.2023 по 02.10.2023 та з 03.10.2023 по 09.10.2023;
- визнання протиправною бездіяльність Чернігівської обласної прокуратури, що полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу при звільненні коштів на оплату тимчасової непрацездатності та стягнення з відповідача-1 на користь позивача заробітку в рахунок оплати періоду тимчасової непрацездатності з 19.12.2022 по 23.12.2022 в сумі 10685 грн;
- стягнення з Чернігівської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час затримки при звільненні, з 11.10.2023 по день ухвалення судового рішення;
- визнання протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора в організації оплати праці позивача.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо незабезпечення Чернігівську обласну прокуратуру в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з виплати заробітної плати при звільненні ОСОБА_1 за період з 14.09.2023 по 11.10.2023 з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 8-р/2023 від 13.09.2023. Зобов`язано Офіс Генерального прокурора забезпечити Чернігівську обласну прокуратуру бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для здійснення видатків з виплати заробітної плати при звільненні ОСОБА_1 за період з 14.09.2023 по 11.10.2023 з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 8-р/2023 від 13.09.2023. Визнано протиправною бездіяльність Чернігівської обласної прокуратури щодо невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні; заробітної плати за період з 14.09.2023 по 11.10.2023; компенсації за невикористані дні календарної відпустки, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 8-р/2023 від 13.09.2023. Зобов`язано Чернігівську обласну прокуратуру провести нарахування та виплату ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні в розмірі середнього місячного заробітку; заробітної плати за період з 14.09.2023 по 11.10.2023; компенсації за невикористані дні календарної відпустки, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №8-р/2023 від 13.09.2023 (з відрахуванням обов`язкових податків та зборів), з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Додатковим рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, та витрати на оплату проїзду представника позивача та послуг АТ «Укрпошта» у розмірі 453,50 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн та витрати на оплату проїзду представника позивача та послуг АТ «Укрпошта» у розмірі 453,50 грн.
Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, Офіс Генерального прокурора звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 14.01.2025 касаційну скаргу залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам статті 330 КАС України.
27.01.2025 до Верховного Суду на виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху надійшла уточнена касаційна скарга.
Частиною першою статті 334 КАС України передбачено, що за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставою перегляду оскаржуваного судового рішення скаржник указує:
- пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України в частині застосування до спірних правовідносин ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. ст. 90, 134, 139, ч. 3, ст. 143 КАС України за обставин відсутності документального підтвердження фактичної оплати витрат, пов`язаних із розглядом справи в суді першої інстанції, у тому числі, за надання послуг з професійної правничої допомоги;
-  пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України  в частині застосування до спірних правовідносин ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» (неправильне тлумачення) у комплексі з п. З розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 Nє 113-IX, ст. 131-1, п. 9 розд. XV «Перехідні положення» Конституції України, ч. 10 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також ст. ст. 2, 5, 7, 15 Закону України «Про прокуратуру» при визначенні складових заробітної плати прокурора після прийняття Рішення Конституційного Суду Nє 8-р/2023 від 13.09.2023 та необхідність відступлення від висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 05.12.2024 у справі №380/28500/23; 
- пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України в частині застосування до спірних правовідносин абз. 1 п. 2, абз. 3 та 5 п. 4, абз. 1 п. 7 Порядку Nє 100 у поєднанні 3 ч. 7 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» після 13.09.2023, щодо оскарження прокурором, який неуспішно пройшов атестацію, розміру компенсації за невикористані дні відпустки з урахуванням майбутнього підвищення заробітної плати за відповідною посадою після прийняття Рішення Конституційного Суду Nє 8-р/2023 від 13.09.2023 та в частині застосування до спірних правовідносин пл. 2 п. 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону Nє 113-IХ у поєднанні зі ст. 44 К3пП України, щодо наявності підстав для виплати вихідної допомоги у разі звільнення прокурора на підставі п. 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону Nє 113-IX;  
Наведені заявником доводи потребують перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підставу  подання касаційної скарги у цій справі, колегія суддів приходить до висновку, що обґрунтування скаржником наявності підстави для касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.
Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Касаційна скарга за формою і змістом відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням строку, передбаченого статтею 329 цього Кодексу, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 328, 330, 331, 334, КАС України,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року, додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду 20 серпня 2024 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Витребувати із Чернігівського окружного адміністративного суду справу № 620/652/24 за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.
У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько
В.М. Соколов 
 А.Г. Загороднюк ,
Судді Верховного Суду