УХВАЛА
07 січня 2025 року 
м. Київ
справа №160/25706/23
адміністративне провадження № К/990/48929/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Соколова В. М., суддів: Загороднюка А. Г., Желєзного І. В., перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року у справі №160/25706/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року в адміністративній справі №160/25706/23 повернуто скаржнику.
Не погодившись із оскаржуваним судовим рішенням, відповідач звернувся до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» з касаційною скаргою.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною третьою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходить з наступного.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 було залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом подання до суду документу про сплату судового збору у розмірі та порядку, передбаченому чинним законодавством. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що копію зазначеної ухвали скаржник отримав 23 жовтня 2024 року до електронного кабінету користувача підсистеми "Електронний суд".      
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року в адміністративній справі №160/25706/23 повернуто скаржнику.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у встановлений судом строк особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунула недоліку апеляційної скарги зазначені в ухвалі Шостого   апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року.
В касаційній скарзі відповідач зазначає, що представником Військової частини НОМЕР_1 подавалось клопотання про відстрочення сплати судового збору. 
З метою забезпечення належної перевірки щодо вчинення відповідачем процесуальної дії на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 21 жовтня 2024 року щодо направлення зазначеного скаржником клопотання, Судом витребувано матеріали цієї справи в електронному вигляді з Центральної бази даних автоматизованої системи документообігу суду.
23 грудня 2024 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали апеляційного провадження у цій справі в електронному вигляді.
Як вбачається, з матеріалів адміністративної справа, до Третього апеляційного адміністративного суду жодного клопотання від Військової частини НОМЕР_1 не надходило. 
З огляду на викладене, твердження скаржника про те, що ним було направлено клопотання про відстрочення сплати судового збору не відповідає дійсності.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги заявнику.
Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, правильно застосував положення статті 298 КАС України, правильне її застосовування є очевидним, не викликає сумнівів щодо застосування чи тлумачення цієї норми права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження. 
Керуючись статтями 3, 333 КАС України,   
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року у справі №160/25706/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                В.  М.  Соколов

Судді                                                                                                          А. Г. Загороднюк
                    
                                                                                                    І. В. Желєзний