ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року 
м. Київ

справа №200/2711/24
адміністративне провадження № К/990/35894/24  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Бучик А.Ю.,
суддів Коваленко Н.В., Тацій Л.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 05.06.2024 (суддя Кониченко О.М.) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2024 (колегія суддів: Гайдар А.В., Геращенко І.В., Казначеєв Е.Г.) у справі №200/2711/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
РУХ СПРАВИ:
1. 03.05.2024 ОСОБА_1 через свого представника Меламеда В.Б. звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати розрахунок компенсації втрати частини доходів від 11.09.2023 стосовно щомісячної пенсії - 2616,58 грн., виплаченої 04.07.2023 у рахунок сплати заборгованості  по пенсії за кожний місяць в період з 01.04.2017 по 30.06.2023, в сумі 10425,39 грн.;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів на суму заборгованості з виплати пенсії за період з 01.04.2017 по 30.06.2023, виплаченої 04.07.2023, окремо для кожного місяця, шляхом множення суми виплаченого доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.
2. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.05.2024 відкрито провадження у справі. 
3. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.06.2024, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2024,  позов залишено без розгляду.
4. Не погоджуючись із судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
5. Верховний Суд ухвалою від 21.10.2024 відкрив касаційне провадження.
6. Відзив на касаційну скаргу не надходив.
7. У зв`язку з тим, що предметом касаційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, справа розглядається в порядку письмового провадження.
8. Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга  не підлягає задоволенню          з таких підстав.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
9. Судами встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21.07.2022 у справі № 200/10433/21 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає у непоновленні ОСОБА_1 виплати пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецької області поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за віком на вказаний ним банківський рахунок з моменту її припинення, тобто з 01 квітня 2016 року, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Рішення набрало законної сили 09.11.2022.
26.06.2023 до суду першої інстанції надійшла заява позивача про встановлення судового контролю та визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності, вчинених відповідачем на виконання рішення суду від 21.07.2022 у справі                №     200/10433/21, у якій позивач  вказує, що відповідач протиправно не здійснив нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на несвоєчасно виплачену пенсію позивачу за період з 01.04.2016 по момент фактичної виплати.
Донецький окружний адміністративний суд ухвалою від 28.06.2023 встановив судовий контроль за виконанням рішення суду у справі та зобов`язав ГУПФУ в Донецькій області подати до суду звіт про виконання рішення суду від 21.07.2022.
10.07.2023 ухвалою Донецького окружного адміністративного суду прийнято звіт ГУПФУ в Донецькій області про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.07.2022 у справі № 200/10433/21. Ухвала набрала законної сили 10.10.2023.
В ухвалі суду зазначено, що відповідачем  виплата заборгованості з пенсії за рішенням суду здійснена 04.07.2023 в сумі 196243,50 грн., а тому при нарахуванні компенсації втрати частини доходів необхідно застосувати індекс інфляції за червень 2023 року. Рішення суду в частині нарахування компенсації втрати частини доходів буде виконано після публікації індексу споживчих цін за червень 2023 року Держстатом в офіційних друкованих виданнях.
15.12.2023 до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача адвоката Меламеда В.Б. про встановлення судового контролю за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.07.2022 у справі       №  200/10433/21 в частині нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів.
Донецький окружний адміністративний суд ухвалою від 18.12.2023 встановив судовий контроль за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.07.2022 у справі № 200/10433/21 в частині нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та зобов`язав ГУПФУ в Донецькій області подати суду звіт про виконання рішення суду в цій частині, зобов`язав ГУПФУ в Донецькій області в десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали засобами електронного зв`язку надати суду докази нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати з розрахунком розміру такої компенсації, що був проведений пенсійним органом.
27.12.2023 ухвалою Донецького окружного адміністративного суду прийнято звіт ГУПФУ в Донецькій області про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.07.2022 у справі № 200/10433/21. Ухвала набрала законної сили 04.03.2024.
В ухвалі зазначається, що відповідач на виконання рішення суду від 21.07.2022 нарахував  компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 10425,39 грн, яка виплачена ОСОБА_1 в листопаді 2023 року шляхом перерахування на його рахунок в АТ «Ощадбанк».
Судом встановлено, що  пенсійний орган нарахував позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з листопада 2022 по червень 2023, розмір якої становить 10 425,39 грн.
Вважаючи, що відповідачем неправильно розраховано компенсацію втрати частини доходів через порушення строків виплати пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ  
10. Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду із цим позовом.
Суди виходили з того, що з наступного місяця після отримання заборгованості з виплати пенсії за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду. Звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України, для залишення позовної заяви без розгляду.
Суди зазначили, що зволікання з поданням адміністративного позову у цій справі спричинене власним помилковим тлумаченням позивачем висновків рішення суду у справі № 200/10433/21 та, у зв`язку із цим, непослідовними процесуальними діями позивача, які виявились у неодноразовому звернення до суду в порядку контролю за виконанням судового рішення, що у свою чергу не може бути розтлумачено як обставини, що перебували поза контролем особи (аварії, катастрофи, природні явища) та інші об`єктивні причини, що не залежали від її волі (тяжка хвороба, неправомірні дії інших осіб тощо).
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
11. Касаційна скарга обґрунтована тим, що у липні 2023 позивач на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.07.2022 у справі        №  200/10433/21  отримав заборгованість по пенсійних виплатах за період з 01.04.2017 по 30.06.2023, проте компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати отримав у листопаді 2023. Отже, звернувшись з цим позовом у травні 2024 року, позивач не пропустив шестимісячний строк звернення до суду.
Водночас наголошує, що звертався до суду із заявою про неналежне виконання рішення суду  у порядку контролю за виконанням рішення суду  в частині обрахунку розміру компенсації. Постанова Першого апеляційного адміністративного суду, в якій зазначено спосіб  відновлення порушеного  права позивача на отримання компенсації, винесена 04.03.2024, саме з цієї дати слід рахувати перебіг шестимісячного строку звернення до суду.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
12. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також, виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених     статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України     (далі -     КАС України), колегія суддів зазначає наступне.
13. Cтаття 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
14. Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
15. Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
16. Отже, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. Водночас, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
17. Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, згідно із частиною третьою якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
18. Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
19. Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, зумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків спричинено досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
20. Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава за допомогою встановлення відповідних процесуальних строків, може обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
21. При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття, "дізналася" та "повинна була дізнатись" про порушення права.
22. Зокрема, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
23. Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї немає перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19).
24. У свою чергу питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом № 2050-ІІІ, який, проте, не визначає спеціальних строків для звернення до суду.
25. Відповідно до статті 1 цього Закону підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
26. Стаття 2 Закону № 2050-ІІІ визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
27. Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
28. Згідно зі статтею 4 зазначеного Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
29. З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159), положення якого фактично відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.
30. Отже, умовами для виплати суми компенсації у справі, що розглядається, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів - пенсії та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.
31. При цьому норми Закону № 2050-ІІІ і Порядку № 159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до органу Пенсійного фонду України за виплатою такої компенсації.
32. Аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у цьому випадку - органу Пенсійного фонду України) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії.
33. Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись органами Пенсійного фонду України у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.
34. Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.04.2024 у справі № 560/8194/20 відступив від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.06.2021, 17.11.2021, 27.07.2022, 11.05.2023 (справи           №№  240/186/20, 460/4188/20, 460/783/20,460/786/20, відповідно) про застосування строків звернення до суду з адміністративним позовом у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати відповідно до Закону № 2050-ІІІ та сформулював такі висновки:
а) у спорах цієї категорії справ суди повинні застосовувати шестимісячний строк звернення до суду з позовом, визначений частиною першою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів;
б) нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати зокрема і пенсії, проводиться у чітко визначений Законом            №     2050-ІІІ строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Тому особі, права якої порушені невиконанням обов`язку нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, достовірно відомо про час та розмір виплаченої заборгованості. При цьому така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про розмір належної до виплати компенсації, порядок її нарахування і підстави виплати/невиплати;
в) з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості з виплати пенсії за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду. Звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою пунктом 8 частини першої статті 240, для залишення позовної заяви без розгляду;
г) отримання листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на заяву не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку. Відповідно з вказаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду.
35. Саме такий підхід до обчислення строків звернення до суду з позовом у спорах зазначеної категорії справ відповідатиме принципу верховенства права та його складовій - принципу правової визначеності, сприятиме стабільності правовідносин щодо виплати компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
36. У справі, яка розглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.07.2022 ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії, нараховано заборгованість з  пенсійних виплат за період із 01.04.2017 по 30.06.2023 в сумі 196243,50 грн., яку виплачено 04.07.2023. 
Водночас компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати позивачу нараховано та виплачено відповідачем в листопаді 2023 року в сумі 10425,39 грн.
Позивач, вважаючи, що відповідачем неправильно обраховано  розмір та період, за який слід виплачувати компенсацію, звернувся до суду з позовом у травні 2024 року.
37. Колегія суддів, враховуючи висновок, сформований Верховним Судом у постанові від 02.04.2024 у справі № 560/8194/20, зазначає, що компенсацію втрати частини доходів відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити  у тому ж місяці, в якому здійснив  виплату нарахованої пенсії  - у липні 2023 року, тому строк звернення до суду з цим позовом має обраховуватись з серпня 2023 року.
38. Отже, висновок судів попередніх інстанцій про те, що позивач повинен був дізнатись про порушення свого права з першого числа місяця, який слідує після 04.07.2023, та з цього дня протягом шести місяців звернутися до суду з позовом, є правильним. 
39. Проте ОСОБА_1 з позовом звернувся у травні 2024, тобто з пропуском шестимісячного строку. При цьому позивачем не надано доказів поважності  причин такого пропуску, тому суд першої інстанції  залишив позов без розгляду на підставі частини третьої статті 123 та пункту 8 частини першої статті 240 КАС України.
40. Колегія суддів не приймає доводів позивача, що після отримання компенсації в листопаді 2023 року позивач звернувся до суду із заявою в порядку, встановленому ст.ст. 382, 383 КАС України, оскільки вказане не змінює моменту, коли позивач первісно дізнався про порушення своїх прав.
41. Звернення до суду із заявою в порядку контролю за виконанням судового рішення не позбавляло позивача можливості звернутись до суду з цією позовною заявою, а тому не може бути оцінене як обставини, що перебували поза контролем особи (аварії, катастрофи, природні явища) та інші об`єктивні причини, що не залежали від її волі (тяжка хвороба, неправомірні дії інших осіб тощо). 
42. На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, а тому залишає судові рішення без змін.
43. Відповідно до     статті 350 КАС України     суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених     статтею 341 цього Кодексу     межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
44. Враховуючи результат касаційного перегляду, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями   341, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 05.06.2024 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2024 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                                    А. Ю. Бучик
Судді:                                                                                                                  Н.В. Коваленко

                                                                                                                                Л.В. Тацій