ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року 
м. Київ
cправа №  914/3157/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульського Г.   М. - головуючий, Краснова Є.   В., Рогач Л.   І.,
секретар судового засідання Лихошерст І.   Ю.,
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроекспертиза"
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 (колегія суддів: Бонк Т.   Б. - головуючий, Бойко С.   М., Якімець Г.   Г.)
за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроекспертиза"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоекспертиза"
про стягнення основного боргу, штрафу, інфляційних витрат та трьох процентів річних
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоекспертиза"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроекспертиза",
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоекспертиза" -  ОСОБА_1 ,
про визнання недійсним договору із застосуванням наслідків недійсності правочину,
ВСТАНОВИВ:
1.          Короткий зміст і підстави позовних вимог
1.1          Товариство з обмеженою відповідальністю "Євроекспертиза" (далі - ТОВ "Євроекспертиза") звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоекспертиза" (далі - ТОВ "Екоекспертиза") про стягнення 1   450   754,16   грн основного боргу, 1   450   75,41   грн штрафу, 21   502,55   грн інфляційних витрат та 27   186,74   грн трьох процентів річних.
1.2          Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач всупереч умовам договору про надання поворотної фінансової допомоги не повернув грошові кошти.
1.3          ТОВ "Екоекспертиза" звернулося із зустрічним позовом до ТОВ "Євроекспертиза" (з урахуванням ухвали Господарського суду Львівської області від 18.12.2023), в якому просило визнати недійсним цей договір із застосуванням наслідків недійсності правочину.
1.4          В обґрунтування зустрічного позову позивач зазначив, що договір укладений директором не в інтересах товариства, а внаслідок зловмисної домовленості та з перевищенням повноважень.
2.          Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1          Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.04.2024 (суддя Бортник О.   Ю.) первісний позов задоволено, а в задоволенні зустрічного позову відмовлено.
2.2          Суд дійшов висновку про те, що наявними у справі доказами підтверджено повернення лише частини отриманої поворотної фінансової допомоги. Щодо зустрічного позову суд вказав, що договір укладено 05.10.2021 і обставин, на які посилається позивач, станом на день його укладення не існувало. У матеріалах справи немає доказів того, що ОСОБА_1 знала або не могла не знати про те, що такі обставини неминуче настануть, а також доказів того, що вона забезпечувала досягнення свого інтересу, що спричинило настання негативних наслідків.
2.3          Постановою Західного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 рішення суду скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічний позов задоволено.
2.4          Суд апеляційної інстанції виходив з того, що договір як значний правочин було укладено ОСОБА_1 з перевищенням повноважень, а тому він є недійсним, чого суд першої інстанції не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову і задоволенні первісного.
3.          Короткий зміст касаційної скарги
3.1          У касаційній скарзі ТОВ "Євроекспертиза" просить постанову скасувати, а рішення суду залишити в силі.
3.2          На обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми права за виключним випадком, який передбачений пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України): постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №   668/13907/13-ц; постанови Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №   915/1622/16, від 11.12.2018 у справі №   910/22627/17, від 17.10.2018 у справі №   910/16391/17, від 22.08.2018 у справі №   920/1175/17, від 01.08.2018 у справі №   910/21409/17, від 05.06.2018 у справі №   916/2084/17, від 13.11.2018 у справі №   910/19179/17, від 11.09.2018 у справі №   910/18812/17, від 08.07.2019 у справі №   910/19776/17, від 06.12.2019 у справі №   910/353/19, від 07.11.2019 у справі №   910/12484/18, від 14.05.2020 у справі №   910/7515/19, від 19.02.2020 у справі №   915/411/19.
3.3          Крім того, скаржник також посилається на те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував частини 1?3 статті 44 Закону України "Про товариство з обмеженою відповідальністю та додатковою відповідальністю", оскільки вчинення правочину директором товариства, який одночасно є його власником, фактично означає схвалення правочину загальними зборами товариства і не потребує додаткового винесення рішення загальних зборів, коли учасник і директор поєднаний в одній особі. Водночас скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини 2 статті 287 ГПК України).
4.          Мотивувальна частина
4.1          Суди встановили, що 05.10.2021 між ТОВ "Євроекспертиза" (Позикодавець) в особі директора ОСОБА_2 , що діє згідно Статуту та ТОВ "Екоекспертиза" (Позичальник) в особі директора ОСОБА_1 , що діє згідно Статуту, укладено Договір про надання поворотної фінансової допомоги №   05/10/21 (далі - Договір).
4.2          Відповідно до п.   1.1 Договору Позикодавець надає Позичальник грошові кошти у вигляді поворотної фінансової допомоги у розмірі передбаченому в п. 2.1 цього Договору, а Позичальник зобов`язується повернути надану поворотну фінансову допомогу в порядку та на умовах, передбачених даним Договором.
4.3          Згідно з п.   2.1 Договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми 5   800   000,00   грн.
4.4          Пунктом   2.6 Договору передбачено, що поворотна фінансова допомога вважається наданою Позикодавцем Позичальнику з моменту перерахування коштів на розрахунковий рахунок, що підтверджує виписка з банку.
4.5          Фільтрованою випискою за період з 01.01.2020 по 28.08.2023, яку надано банком, підтверджується перерахування ТОВ "Євроекспертиза" на рахунок ТОВ "Екоекспертиза" 5   723   465   грн з таким призначенням платежу: "надання поворотної фінансової допомоги згідно договору №   05/10/21 від 05.10.2021 р. без ПДВ". Вказану суму перераховано за період з 05.10.2021 до 02.01.2023.
4.6          Відповідно до п. 3.1 Договору поворотна фінансова допомога підлягає поверненню на вимогу Позикодавця, яка вручається Позичальнику або надсилається йому рекомендованим листом. У п. 3.2 Договору сторони погодили, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню в будь-якому випадку протягом 30 днів після закінчення строку дії договору.
4.7          Згідно з п. 8.1 Договору даний Договір ступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.01.2023.
4.8          ТОВ "Екоекспертиза" повернуло на рахунки ТОВ "Євроекспертиза" з 11.10.2021 до 31.01.2023 загалом 4   272   710,84   грн. в якості "повернення фінансової допомоги згідно Договору без ПДВ". Вказане підтверджується наявною у матеріалах справи випискою за період з 01.01.2020 по 28.08.2023.
4.9          Суди встановили, що матеріали справи не містять доказів повернення 1   450   754,16   грн поворотної фінансової допомоги.
4.10          Також суди встановили, що у матеріалах справи наявний Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, у якому вказано вищий орган управління ТОВ "Екоекспертиза" - Загальні збори учасників, вид установчого документа - Модельний статут. ТОВ "Екоекспертиза" зареєстровано 09.09.2021 на підставі Модельного статуту.
4.11          Крім того, суди встановили, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 24.01.2023 ОСОБА_1 продала частку в статутному капіталі ТОВ "Екоекспертиза" у розмірі 100 %, а ОСОБА_3 прийняла таку частку. Передача частки у статутному капіталі підтверджується Актом приймання-передачі від 24.01.2023. Рішенням учасника (засновника) ТОВ "Екоекспертиза" від 16.03.2023 №   2023/01 звільнено ОСОБА_1 з посади директора. Крім цього, відповідно до виписки рахунку ТОВ "Екоекспертиза" за жовтень, листопад 2021 року, 2022 рік, останнє перерахувало кошти за інформаційно-консультативні послуги ОСОБА_4 
4.12          Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
4.13          Суд апеляційної інстанції вважав, що спірний договір укладено директором ТОВ "Екоекспертиза" з перевищенням повноважень у зв`язку з тим, що його укладення потребувало окремого рішення загальних зборів учасників щодо надання згоди на вчинення такого правочину. Однак колегія суддів не погоджується із таким висновком з урахування встановлених судами обставин цієї справи огляду на таке.
4.14          Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
4.15          Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина 1 статті 92 ЦК України).
4.16          Правочини юридична особа вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.
4.17          На захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі укладають з юридичними особами договори різних видів, частиною 3 статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.
4.18          Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, що передбачено частиною 1 статті 239 ЦК України.
4.19          За змістом частин 1?3 статті 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" статут товариства може встановлювати особливий порядок надання згоди уповноваженими на те органами товариства на вчинення певних правочинів залежно від вартості предмета правочину чи інших критеріїв (значні правочини). Рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства відповідно до останньої затвердженої фінансової звітності, приймаються виключно загальними зборами учасників, якщо інше не передбачено статутом товариства. Рішення про надання згоди на вчинення інших значних правочинів, крім зазначених у частині другій цієї статті, приймаються загальними збори учасників, якщо інше не встановлено статутом товариства.
4.20          Відповідно до п. 39.2.9 та 40 Модельного статуту значним правочином Товариства є отримання Товариством кредиту або позики, крім випадків, коли відповідна сума на день укладення правочину не перевищує суму, еквівалентну 10 місячним мінімальним заробітним платам. Правочин, за яким вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів Товариства станом на кінець попереднього кварталу: п.   40.1) якщо при цьому він не відповідає будь-якому іншому визначеному Статутом критерію значного правочину Товариства, вважається схваленим Товариством одночасно з його переходом на діяльність на підставі Статуту та не потребує прийняття окремого рішення загальних зборів учасників про надання згоди на його вчинення; п.   40.2) потребує прийняття окремого рішення загальних зборів учасників щодо надання згоди на його вчинення.
4.21          Так, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що спірний правочин є значним. Колегія суддів зазначає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не охоплюють питання щодо правильності застосування норм права при визначенні критеріїв віднесення спірного правочину як значного, а тому переглядає оскаржувану постанову в межах доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі.
4.22          Визнаючи договір недійсним, суд апеляційної інстанції зазначив, що матеріали справи не містять рішення загальних зборів, яким було б погоджено укладення спірного значного правочину.
4.23          Вчинення правочинів з перевищенням повноважень урегульовано статтею 241 ЦК України, яка передбачає, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.
4.24          Також згідно із частиною 1 статті 46 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" значний правочин, правочин із заінтересованістю, вчинений з порушенням порядку прийняття рішення про надання згоди на його вчинення, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки товариства лише у разі подальшого схвалення правочину товариством у порядку, встановленому для прийняття рішення про надання згоди на його вчинення.
4.25          Із наведених положень ЦК України, Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" вбачається, що загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган (стаття 28 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю") є відмінними один від одного органами товариства. У разі їх наявності у одному товаристві застосовується загальний порядок надання згоди одним органом - загальними зборами учасників, або наглядовою радою у разі її утворення, іншому органу - виконавчому, на вчинення значних правочинів.
4.26          У разі ж коли у товариства повноваження власника і керівника поєднуються в одній особі, то чинним законодавством не передбачено необхідності надання такої згоди особою самій собі.
4.27          З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що із урахуванням встановлених судами обставин цієї справи стосовно того, що ОСОБА_1 на день підписання договору була і директоркою, і учасницею ТОВ "Екоекспертиза", якій належала частка у розмірі 100 %, відсутність окремого рішення на вчинення оспореного правочину не може бути підставою для визнання цього договору недійсним, оскільки чинним законодавством не передбачено необхідності надання такої згоди особою самій собі.
4.28          Також слід зазначити, що за змістом пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина 3 статті 13 ЦК України).
4.29          Отже, така обставина (особа, яка як керівник товариства і котрій належить 100 % частки у цьому товаристві, підписала договір, який є значним правочином для такого товариства) не може бути використана цією особою (товариством) у спорі з іншою особою як підстава для визнання недійсним цього договору через перевищення директором своїх повноважень у зв`язку з відсутністю окремого рішення про надання згоди на вчинення значного правочину. Тобто, у такому разі ця особа не може таким чином зловживати своїм правом та вчиняти дії, що можуть завдати шкоди іншому учаснику цього правочину.
4.30          Колегія суддів також зазначає, що за сформованою практикою Верховного Суду у певних випадках суди мають відмовляти у визнанні недійсним договору, який укладений керівником юридичної особи з перевищенням повноважень і без наступного схвалення такого правочину цією особою, якщо остання зловживає своїм правом, що завдає шкоду контрагенту (постанова від 09.06.2021 у справі №   911/3039/19.
4.31          Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов неправильного висновку, що спірний договір укладено ОСОБА_1 з перевищенням своїх повноважень, а тому були відсутні правові підстави для задоволення зустрічного позову з цих підстав.
4.32          При цьому колегія суддів також зазначає, що позивач у зустрічному позові заявив поряд із позовною вимогою про визнання спірного договору недійсним про застосування наслідків його недійсності, чого суд апеляційної інстанції взагалі не врахував та задовольнив позов без застосування наслідків його недійсності. Водночас за практикою Верховного Суду, викладеною у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.05.2023 у справі №   905/77/21, позовна вимога про визнання виконаного/частково виконаного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише в разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину. Окреме заявлення позовної вимоги про визнання виконаного/частково виконаного договору недійсним без вимоги про застосування наслідків його недійсності не є ефективним способом захисту, бо не призводить до поновлення майнових прав позивача.
4.33          Відповідно до частини 1 статті 312 ГПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
4.34          За вказаних обставин висновки суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні первісного позову з урахуванням викладеного в цій постанові є неправильними, тому колегія суддів дійшла висновку про скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду, тому касаційна скарга підлягає задоволенню.
4.35          Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання касаційної скарги, покладаються на ТОВ "Екоекспертиза". Згідно із положеннями статті 327 ГПК України видача наказу має здійснити Господарський суд Львівської області.
Керуючись статтями 240, 301, 308, 312, 315, 317 ГПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроекспертиза" у справі №   914/3157/23 задовольнити.
Постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 скасувати, а рішення Господарського суду Львівської області від 19.04.2024 залишити в силі.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоекспертиза" (код ЄДРПОУ 44525374) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроекспертиза" (код ЄДРПОУ 44209844) 43   762 (сорок три тисячі сімсот шістдесят дві) грн 85 коп. судових витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          Г. М. Мачульський
Судді                                                                                                    Є. В. Краснов
                                                                                                    Л. І. Рогач