УХВАЛА

14 лютого 2025 року 
м. Київ
cправа №  920/368/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратової І. Д. - головуючої, суддів: Вронської Г. О., Губенко Н. М., 
розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми»
на рішення Господарського суду Сумської області від 10.10.2024
(суддя Вдовенко Д. В.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2025
(головуючий - Владимиренко С. В., судді: Демидова А. М., Ходаківська І. П.)
у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми»
про стягнення 74 619, 81 грн.
ВСТАНОВИВ:
1.          Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» (далі - відповідач) про стягнення переплати у розмірі 71 501, 93 грн, 3 % від простроченої суми у розмірі 1 691, 13 грн та інфляційні втрати в сумі 1 426, 75 грн.
2.          Позов обґрунтований тим, що у відповідача внаслідок авансової оплати споживачем електричної енергії виникла надлишкова оплата в розмірі 71 501, 93 грн, що є боргом відповідача перед позивачем за договором № 11/06/01/156-МТР від 27.06.2019.
3.          Господарський суд Сумської області ухвалив рішення від 10.10.2024, яким позов задовольнив повністю, стягнув з відповідача на користь позивача  71 501, 93 грн, 1 691, 13 грн 3% річних, 1 426, 75 грн інфляційних втрат, 2 422, 40 грн витрат по сплаті судового збору.
4.          Північний апеляційний господарський суд 15.01.2025 ухвалив постанову, якою рішення суду першої інстанції залишив без змін.
5.          Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що станом на дату закінчення строку дії договору 30.09.2019 позивач перерахував відповідачу за договором на 71 501, 93 грн більше, ніж фактично отримав електричної енергії. Відповідач зобов`язаний був повернути кошти у зазначеному розмірі за фактом їх безпідставного збереження, коли підстава, на якій майно набувалося, відпала, однак не здійснив цього. Суди, перевіривши розрахунки позивача, дійшли висновку, що вони є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
6.          03.02.2025 відповідач надіслав до Верховного Суду через систему «Електронний суд» касаційну скаргу, в якій просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
7.          Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та виходить з наступного.
8.          Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 ГПК України, одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.
9.          Частина сьома статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
10.          Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3 028,00 грн.
11.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
12.          Предметом позову у цій справі є стягнення 74  619, 81 грн, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (500 х 3 028,00 грн = 302 800,00).
13.          Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
14.          Отже, у касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом. 
15.          Зокрема, за загальним правилом судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню (абзац другий пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України), і лише у визначених законом випадках такі рішення підлягають касаційному оскарженню, а саме:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
16.          За підпунктом "с" пункту 7 Рекомендації  № R(95)5  Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію й поліпшення функціонування систем і процедур оскарження в цивільних і торговельних справах, ухваленої на його 528-му засіданні 7 лютого 1995 року, скарги до суду третьої інстанції мають подавати щодо тих справ, третій судовий розгляд яких доцільний, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону; вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають загальне суспільне значення; від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування підстав, за яких розгляд її справи сприятиме досягненню таких цілей.
17.          Зі змісту касаційної скарги убачається, що скаржник посилається на виключний випадок передбачений підпунктом "в" пункту 2 частини третьої   статті 287 ГПК України.
18.          В обґрунтування скаржник зазначає про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки, зважаючи на хибно встановлені обставини цієї справи, мало того, що позивач недоплатив 1 623 698,86 грн з ПДВ вартості послуг з передачі електричної енергії в структурі тарифу на електричну енергію у липні 2019 року, які відповідач сплатив на користь державної компанії - ПрАТ «НЕК «Укренерго» за ПАТ «Укрнафта», тепер останнє стягнуло в межах цієї справи 71 501,93 грн переплати, якої не існує. При цьому, суди не оцінили докази у справі, подані відповідачем, чим фактично позбавили останнього можливості спростувати наявність переплати за договором та безпідставно стягнули кошти. Скаржник вказує на те, що оскаржувані рішення не є законними та обґрунтованими,  суди неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права.
19.          Верховний Суд вивчив доводи скаржника щодо наявності підстав для оскарження судових рішень у справі за підпунктом "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України та вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.
20.          Стосовно "виняткового значення" справи для учасника, то в даному випадку оцінка судом такої "винятковості" може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. 
21.          Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
22.          Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
23.          Доводи скаржника зводяться до заперечення встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, до намагання здійснити переоцінку доказів та прохання надати нову оцінку доказам у справі, що в силу вимог статті 300 ГПК України виходить за межі повноважень Верховного Суду. Сама по собі незгода сторони з оцінкою судом доказів у справі не може бути підставою для висновку про те, що касаційна скарга має виняткове значення для скаржника.
24.          Касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішень, ухвалених судами першої та   апеляційної інстанцій, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішень судів тільки через те, що такі рішення скаржник вважає незаконними.
25.          Крім того настання негативних наслідків для скаржника у випадку прийняття оскаржуваних рішень не на його користь є звичайним передбачуваним процесом.
26.          Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, аргументованих обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.
27.          Верховний Суд під час аналізу доводів та аргументів касаційної скарги також взяв до уваги: предмет позову, правову природу спірних правовідносин, складність справи, факт розгляду даної справи судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію та врахував межі, порядок, повноваження судів щодо розгляду справи.   
28.          Отже, Верховний Суд вважає, що скаржник не дотримав умову допуску справи до касаційного оскарження, у якій предметом позову є стягнення у розмірі 74  619,81 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
29.          Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
30.          Зважаючи на конкретні обставини цієї справи та відсутність обґрунтованих підстав, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою відповідача згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись нормами статті 234, пункту 2 частини третьої статті 287, пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 920/368/24 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» на рішення Господарського суду Сумської області від 10.10.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча                                                                               І. Кондратова

Судді                                                                                        Г. Вронська 

                                                                                                 Н. Губенко