УХВАЛА

09 січня 2025 року  
м. Київ

справа №990/2/25
адміністративне провадження №П/990/2/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бившевої Л.І.,
суддів: Юрченко В.П.,  Гончарової І.А.,  Олендера І.Я.,  Хохуляка В.В., 
розглянув матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Вищої ради правосуддя (04050, м. Київ, вул. Студентська, буд. 12-а) про визнання протиправними рішення та бездіяльності,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) 02.01.2025 подав до Верховного Суду як суду першої інстанції позов до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, відповідач), в якому просить: 

- визнати протиправним рішення про відмову в ознайомленні із матеріалами об`єднаної дисциплінарної справи за скаргами ОСОБА_2 (№М-6/23/7-22) та ОСОБА_3 (№4-1059/1/7- 22) по клопотанням від 06.12.2024, від 24.12.2024 оформлене листом ВРП №34004 від 24.12.2024 по ознайомленню позивача із відповіддю Національного агентства з питань запобігання корупції отриманою ВРП на запит члена ВРП Бондаренко Тетяни Знаменівни №30903/0/9-24 від 08.11.2024 надісланого до НАЗК по матеріалах об`єднаної дисциплінарної справи за скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , копія якого долучена та наявна у матеріалах дисциплінарної справи;

- визнати протиправною бездіяльність ВРП по ненаданню по заяві позивача від 06.12.2024 доступу через його Електронний кабінет ЄСІТС у якому позивач зареєстрований: ОСОБА_4 , адреса електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 для ознайомлення із матеріалами дисциплінарних справ відкритих ухвалами: Першої Дисциплінарної палати ВРП № 151/1дп/15-24 від 22.01.2024 за скаргою ОСОБА_2 №М-6/23/7-22 від 15.05.2022; Третьої Дисциплінарної палати ВРП №1135/3дп/15-24 від 17.04.2024 за скаргою ОСОБА_2 вх.№ М-6/16/7-22 від 12.05.2022; Третьої Дисциплінарної палати ВРП № 2179/3дп/15-24 від 18.07.2024 за дисциплінарною скаргою ОСОБА_3 вх. № 4-1059/1/7-22 від 09.06.2022; Другої Дисциплінарної палати ВРП №3540/2дп/15-24 від 04.12.2024 за скаргою ОСОБА_2 . М-999/4/7-22 від 01.06.2022;

- визнати протиправною бездіяльність ВРП по нерозгляду клопотання ОСОБА_1 від 14.11.2024 про закриття об`єднаної дисциплінарної справи за скаргами ОСОБА_2 (№М-6/23/7-22) та ОСОБА_3 (№4-1059/1/7-22) на підставі частини одинадцятої статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідно до закону, практики та мотивів викладених у рішеннях Великої Палати Верховного Суду у постановах у справі №990SCGC/11/24 (провадження №11-134сап24) від 14.01.2024, у постанові від 21.06.2018 (провадження 11-78сап18), у постанові від 29.11.2018 у справі №800/553/17 (провадження 11-7сап18), у постанові від 31.01.2019 (провадження 11-988сап18), у постанові від 11.04.2019 (провадження 11-121сап18), у постанові від 26.09.2024 №990SCGC/10/24 (провадження № 11-133сап24);

- визнати протиправною бездіяльність ВРП по нерозгляду клопотання ОСОБА_1 від 24.12.2024  про отримання ВРП у незаконний спосіб матеріалів негласних слідчих розшукових дій, що є частиною матеріалів кримінального провадження №52019000000000522 від 21.06.2022, та незаконного використання їх у порушення статей 14, 222, 257 КПК України у об`єднаній дисциплінарній справі за скаргами ОСОБА_2 (№М-6/23/7-22) та ОСОБА_3 (№4-1059/1/7-22), вважати матеріали негласних слідчих розшукових дій, отримані з кримінального провадження №52019000000000522 від 21.06.2022, недопустимим доказом у об`єднаній дисциплінарній справі за скаргами ОСОБА_2 (№М-6/23/7-22) та ОСОБА_3 (№4-1059/1/7-22).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2025 зазначену справу розподілено колегії суддів у складі: суддя-доповідач - Бившева Л.І., судді - Гончарова І.А., Олендер І.Я., Ханова Р.Ф., Юрченко В.П. 

06.01.2025 суддя Ханова Р.Ф. заявила собі самовідвід у справі №П/990/2/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними рішення та бездіяльності.

Верховний Суд ухвалою від 07.01.2025 задовольнив заяву судді Ханової Раїси Федорівни про самовідвід у розгляді справи №990/2/25 за позовом ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправними рішення та бездіяльності. Відвів суддю Ханову Раїсу Федорівну від розгляду справи №990/2/25. Передав матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправними рішення та бездіяльності до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для заміни члена колегії суддів для розгляду цієї справи в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.01.2025 зазначену справу розподілено колегії суддів у складі: суддя-доповідач - Бившева Л.І., судді - Юрченко В.П., Гончарова І.А., Олендер І.Я., Хохуляк В.В. 

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, Верховний Суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Частиною четвертою статті 22 КАС України визначено, що Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності, зокрема, Вищої ради правосуддя.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя визначені у статті 266 КАС України.

Згідно з пунктом 2 частини першої зазначеної статті правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя.

За принципом поділу державної влади в України, закріпленому у статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах відповідно до законів України.

Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Стосовно конституційного права особи на захист від порушень з боку органів державної влади, то офіційне тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України міститься, зокрема, у рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011. У цьому рішенні Конституційний Суд України, серед іншого, зазначив, що «права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Стосовно «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом рішення Конституційного Суду України від 1 грудня      2004 року № 18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним».

Отож, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

ОСОБА_1 у позовній заяві просить, зокрема, визнати протиправним рішення про відмову в ознайомленні із матеріалами об`єднаної дисциплінарної справи за скаргами ОСОБА_2 (№М-6/23/7-22) та ОСОБА_3 (№4-1059/1/7- 22) по клопотанням від 06.12.2024, від 24.12.2024 оформлене листом ВРП №34004 від 24.12.2024 по ознайомленню позивача із відповіддю Національного агентства з питань запобігання корупції, отриманою ВРП на запит члена ВРП Бондаренко Тетяни Знаменівни №30903/0/9-24 від 08.11.2024, надісланого до НАЗК по матеріалах об`єднаної дисциплінарної справи за скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , копія якого долучена та наявна у матеріалах дисциплінарної справи.

У контексті наведених спірних правовідносин суд звертає увагу насамперед на те, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя в цілому належать до юрисдикції Верховного Суду як суду першої інстанції; разом з тим при визначенні підсудності кожної конкретної справи визначальним є предмет спору, тобто зміст (суть) актів, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а також правовий статус учасників справи у спірних правовідносинах.

Так, за змістом пункту 2 частини 1 статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Окрім того, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Об`єктом судового захисту є фактично порушені суб`єктивні права особи. 

В свою чергу, Верховний Суд вказує, що рішення ВРП про відмову у ознайомленні із матеріалами об`єднаної дисциплінарної справи за скаргами ОСОБА_2 (№М-6/23/7-22) та ОСОБА_3 (№4-1059/1/7- 22), яке оформлене листом № 34004/0/9-24 від 24.12.2024, не є тим рішенням суб`єкта владних повноважень, яке передбачає для позивача наслідки, тобто зазначений лист  не породжує і не припиняє його прав та обов`язків, а отже, не порушує його прав.

В даному випадку поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України є підставою для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі цій частині.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини шостої статті 170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд зобов`язаний роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Оскільки розгляд таких спорів перебуває поза межами не лише адміністративної юрисдикції адміністративних судів та не належить до юрисдикції жодного іншого суду, підстав для роз`яснення позивачеві до суду якої юрисдикції належить його вирішення немає.

Зважаючи на обставини, у зв`язку з якими ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду, і наведене вище правове регулювання цих правовідносин суд вважає, що у відкритті провадження в частині позовних вимог щодо визнання протиправним рішення про відмову в ознайомленні із матеріалами об`єднаної дисциплінарної справи за скаргами ОСОБА_2 (№М-6/23/7-22) та ОСОБА_3 (№4-1059/1/7- 22) по клопотанням від 06.12.2024, від 24.12.2024, оформлене листом ВРП №34004 від 24.12.2024 по ознайомленню позивача із відповіддю Національного агентства з питань запобігання корупції, отриманою ВРП на запит члена ВРП Бондаренко Тетяни Знаменівни №30903/0/9-24 від 08.11.2024, надісланого до НАЗК по матеріалах об`єднаної дисциплінарної справи за скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , копія якого долучена та наявна у матеріалах дисциплінарної справи, слід відмовити.

Разом з цим, щодо іншої частини позовних вимог, колегія суддів зазначає, що ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами, Верховний Суд дійшов висновку, що така подана із додержанням вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, відповідає вимогам процесуального закону щодо форми та змісту цього документу, а підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі - відсутні.

Відповідно до частини другої статті 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

З огляду на те, що адміністративний позов в іншій частині вимог за формою та змістом відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України, колегія суддів вважає, що наявні підстави для відкриття провадження в цій справі.

Як було зазначено вище особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України передбачені у статті 266 КАС України, пунктом 3 частини першої якої передбачено, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності актів Вищої ради правосуддя та Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Справа підсудна Верховному Суду як суду першої інстанції відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України та відповідно до частини другої статті 266 цього Кодексу підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Позивачем до позовної заяви не додано клопотання про розгляд справи за його участю.

Таким, чином ураховуючи положення частини п`ятої статті 262, пункту 1 частини першої статті 263 та частини другої статті 266 КАС України, Суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Керуючись статтями 22, 160, 161, 170, 171, 248, 266, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, 

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі № 990/2/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним рішення про відмову в ознайомленні із матеріалами об`єднаної дисциплінарної справи за скаргами ОСОБА_2 (№М-6/23/7-22) та ОСОБА_3 (№4-1059/1/7- 22) по клопотанням від 06.12.2024, від 24.12.2024 оформлене листом ВРП №34004 від 24.12.2024 по ознайомленню позивача із відповіддю Національного агентства з питань запобігання корупції отриманою ВРП на запит члена ВРП Бондаренко Тетяни Знаменівни №30903/0/9-24 від 08.11.2024 надісланого до НАЗК по матеріалах об`єднаної дисциплінарної справи за скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , копія якого залучена та наявна у матеріалах дисциплінарної справи.

Відкрити провадження у справі № 990/2/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про: 

- визнання протиправною бездіяльності ВРП по ненаданню по заяві позивача від 06.12.2024 доступу через його Електронний кабінет ЄСІТС у якому позивач зареєстрований: ОСОБА_4 , адреса електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 для ознайомлення із матеріалами дисциплінарних справ, відкритих ухвалами: Першої Дисциплінарної палати ВРП № 151/1дп/15-24 від 22.01.2024 за скаргою ОСОБА_2 №М-6/23/7-22 від 15.05.2022; Третьої Дисциплінарної палати ВРП №1135/3дп/15-24 від 17.04.2024 за скаргою ОСОБА_2 вх.№ М-6/16/7-22 від 12.05.2022; Третьої Дисциплінарної палати ВРП № 2179/3дп/15-24 від 18.07.2024 за дисциплінарною скаргою ОСОБА_3 вх. № 4-1059/1/7-22 від 09.06.2022; Другої Дисциплінарної палати ВРП №3540/2дп/15-24 від 04.12.2024 за скаргою ОСОБА_2 . М-999/4/7-22 від 01.06.2022;

- визнання протиправною бездіяльності ВРП по нерозгляду клопотання ОСОБА_1 від 14.11.2024 про закриття об`єднаної дисциплінарної справи за скаргами ОСОБА_2 (№М-6/23/7-22) та ОСОБА_3 (№4-1059/1/7-22) на підставі частини одинадцятої статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідно до закону, практики та мотивів викладених у рішеннях Великої Палати Верховного Суду у постановах у справі №990SCGC/11/24 (провадження №11-134сап24) від 14.01.2024, у постанові від 21.06.2018 (провадження 11-78сап18), у постанові від 29.11.2018 у справі №800/553/17 (провадження 11-7сап18), у постанові від 31.01.2019 (провадження 11-988сап18), у постанові від 11.04.2019 (провадження 11-121сап18), у постанові від 26.09.2024 №990SCGC/10/24 (провадження № 11-133сап24);

- визнання протиправною бездіяльності ВРП по нерозгляду клопотання ОСОБА_1 від 24.12.2024  про отримання ВРП у незаконний спосіб матеріалів негласних слідчих розшукових дій, що є частиною матеріалів кримінального провадження №52019000000000522 від 21.06.2022, та незаконного використання їх у порушення статей 14, 222, 257 КПК України у об`єднаній дисциплінарній справі за скаргами ОСОБА_2 (№М-6/23/7-22) та ОСОБА_3 (№4-1059/1/7-22), вважати матеріали негласних слідчих розшукових дій, отримані з кримінального провадження №52019000000000522 від 21.06.2022, недопустимим доказом у об`єднаній дисциплінарній справі за скаргами ОСОБА_2 (№М-6/23/7-22) та ОСОБА_3 (№4-1059/1/7-22).

Справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами колегією суддів у складі п`яти суддів.

Установити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу.

Установити позивачу триденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання до суду відповіді на відзив та документів, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів відповідачу.

Установити відповідачу триденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечень проти відповіді на відзив і документів, що підтверджують надіслання (надання) заперечень і доданих до нього доказів позивачу.

Повідомити сторонам, що відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення та пояснення повинні відповідати вимогам частин другої - четвертої статті 162 КАС України.

Повідомити сторонам, що письмові докази, які подаються до суду, повинні бути оформлені відповідно до вимог статті 94 КАС України.

Повідомити сторонам, що інформацію у справі, яка розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за адресою: supreme.court.gov.ua.

Повідомити сторонам, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 149 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду лише в частині відмови у відкритті провадження у справі протягом п`ятнадцяти днів із дня її прийняття.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

Л.І. Бившева
В.П. Юрченко 
 І.А. Гончарова 
 І.Я.Олендер 
 В.В. Хохуляк ,
Судді Верховного Суду