УХВАЛА

06 березня 2025 року 
м. Київ
cправа №  921/2/21(921/461/22) 
Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду:
Васьковського О.В. - головуючого, Білоуса В.В., Погребняка В.Я.
розглянувши матеріали касаційної скарги  ОСОБА_1 
на   постанову   Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 
у справі   №     921/2/21(921/461/22)
за позовом Публічного акціонерного товариства "Тернопільський електромеханічний завод" особі ліквідатора Шимечка А.Я.
до   Товариства з обмеженою відповідальністю   "Венком" 
за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) Кооператив "Союз", 
2) ОСОБА_2 
про   витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки та визнання права власності 
в межах справи №921/2/21
про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Тернопільський електромеханічний завод"?
ВСТАНОВИВ:
17.02.2025 через систему «Електронний Суд» до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга на постанову   Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 у справі №921/2/21(921/461/22), в якій скаржник просить суд поновити строк на касаційне оскарження; скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023, рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.03.2023 залишити в силі, звільнити від сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №921/2/21(921/461/22) визначено колегію суддів у складі: Васьковський О.В., суддя - Білоус В.В., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом передачі судової  справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду  від 17.02.2025.
03.03.2025 через систему «Електронний Суд» до Верховного Суду від ОСОБА_2 надійшли заперечення проти відкриття касаційного провадження у справі які мотивовані зокрема тим, що скаржником пропущено строк на касаційне оскарження, касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення та відсутні підстави для звільнення скаржника від сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Оцінюючи зазначені скаржником доводи в обґрунтування пропуску ним строку на касаційне оскарження, Суд виходить з такого.
Частиною 1 статті 288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до частин 2, 3 ст. 288 ГПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення, строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частини 4 статті 293 цього Кодексу.
Так, як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржувана постанова апеляційного господарського суду у даній справі ухвалена 10.08.2023 (повний текст судового рішення складено - 22.08.2023), а отже, останній день оскарження постанови за приписами частини першої статті 288 ГПК України, припадає на 11.09.2023.
Касаційну скаргу подано скаржником до Верховного Суду 17.02.2025 через систему "Електронний суд", тобто з пропуском строку на касаційне оскарження зазначеної постанови апеляційного господарського суду від 10.08.2023 більш ніж 1 рік після останнього дня строку на касаційне оскарження.
Клопотання про поновлення строку подання касаційної скарги мотивовано зокрема тим, що на момент відкриття провадження у справі кінцевим бенефіціаром, єдиним керівником та єдиним власником ТОВ "Венком" згідно даних ЄДРПОУ був зареєстрований ОСОБА_3 .    ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Відтак, протягом усього часу розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції була відсутня особа, яка має повноваження представляти інтереси ТОВ "Венком", вчиняти дії від імені Товариства, в т.ч. видавати довіреність на представлення інтересів у судових провадженнях. Повноваження попередніх представників відповідача ТОВ "Венком" припинені в силу вимог пункту 6 частини 1 статті 248 Цивільного кодексу України (припинення представництва за довіреністю у разі смерті особи, яка видала довіреність). 
Спадкоємиця ОСОБА_3 - ОСОБА_1 робила спроби оскаржити постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 у справі №921/2/21(921/461/22), однак ухвалою   Верховного Суду від 18.04.2024 касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 у справі №921/2/21(921/461/22) було   закрито, при цьому колегія суддів зауважила, що за умови   вступу   скаржниці у спадщину вона не позбавлена права у передбачений законом спосіб реалізувати своє право на оскарження судових рішень у справі.
Реальну можливість представляти свої інтереси, скаржниця отримала лише 23.09.2024 після оформлення своїх спадкових прав згідно свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 від 16.09.2024.
При цьому, спадкоємиця ОСОБА_3 - ОСОБА_1 робила спроби зупинити провадження у поточній справі №921/2/21(921/461/21), заявляючи відповідне клопотання. До цього клопотання вона долучала докази неможливості відповідача ТОВ «Венком» захистити свої інтереси в суді через смерть єдиного власника та керівника; посилалась також на неможливість оформити свої спадкові права на даний час до набуття законної сили судовим рішенням по суті спору про дійсність заповіту в межах справи № 607/10326/22. Заявляла ОСОБА_1 суду першої інстанції також про неналежність повноважень адвоката Бурка О.В. 19.09.2024, отримавши свідоцтво про право власності на спадкове майно від 16.09.2024 за № 2-782, спадкоємиця ОСОБА_1 , як новий одноосібний власник ТОВ «Венком» змогла призначити з 23.09.2024 замість покійного ОСОБА_3 нового директора Товариства - ОСОБА_4 , яка, відповідно, отримала повноваження представляти ТОВ «Венком». 
14.02.2025, як власнику ТОВ`Венком» та спадкоємиці корпоративних прав 100% Товариства,  ТОВ «Венком» надіслало Інформаційний лист з проханням звернутись до суду як фізична особа щодо захисту принципу мирного володіння майном, що стосується земельної ділянки. 
Відтак, на думку скаржниці, існували об`єктивні та непереборні обставини, які  позбавляли можливості подати касаційну скаргу у встановлені господарським процесуальним законом строки.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").
Виходячи зі змісту наведених норм, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначена в ГПК України вимога до скаржника при зверненні до суду дотримуватися строку подання касаційної скарги.
Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії", заява № 52854/99, п.п. 51 і 52, ECHR 2003-Х).
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03, від 03.04.2008) вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків на оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.
Частиною першою статті 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. 
Відповідно до частини четвертої статті 293 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 
1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 
2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення непереборної сили.
Як було зазначено вище, повний текст постанови Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 у справі № 921/2/21(921/461/22) складено 22.08.2023, а касаційну скаргу ОСОБА_1 подано 17.02.2025, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення. При цьому ОСОБА_1 стверджує, що існували непереборні обставини, 23.09.2024 набула можливості представляти свої інтереси після оформлення своїх спадкових прав, про необхідність захисту відповідача, як власника, дізналася лише 14.02.2025 від керівника ТОВ "Венком".
Перевіривши доводи скаржника, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду встановив наступне:
ОСОБА_1 вже  оскаржувала постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 у справі №921/2/21(921/461/22), однак ухвалою   Верховного Суду від 18.04.2024 касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 у справі №921/2/21(921/461/22) було   закрито.
Тобто про існування оскаржуваної постанови скаржниця була обізнана. 23.09.2024 ОСОБА_1 після оформлення спадкових прав згідно свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , набула процесуальної дієздатності представляти свої інтереси, користуватись процесуальними правами ТОВ "Венком"  як власник, керівник та бенефіціар. Проте, звернулась з касаційною скаргою тільки 17.02.2025.
Оскільки ОСОБА_1 є особою, залученою до участі у справі та повідомленою про розгляд цієї справи, а відтак не підпадає під виключний випадок, передбачений пунктом 1 частини четвертої статті 293 ГПК України.
Доводів пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення непереборної сили (пункт 2 частини четвертої статті 293 ГПК України), ОСОБА_1 у касаційній скарзі не наводить.
Однак, клопотання про поновлення процесуального строку звернення з касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 у справі №     921/2/21(921/461/22) не містить роз`яснення причин пропуску і підстави, подання касаційної скарги після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення тобто наявності випадків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 293 ГПК України.
Можливість відновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.
Якщо строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України").
Ураховуючи зазначене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі частини   третьої   статті 292 ГПК України, відповідно до якої заявник має право навести інші підстави для поновлення процесуального строку, які унеможливили здійснення відповідних процесуальних дій у встановлений строк, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
Абзацом першим частини третьої статті 292 ГПК України встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 ГПК України.
На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 288, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд, ?
У Х В А Л И В:
1. Визнати неповажними наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 у справі №  921/2/21(921/461/22).
2. Касаційну скаргу ОСОБА_1  на   постанову Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023  залишити без руху.
3. Надати строк на усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення ухвали, а саме 
- навести інші поважні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження та подати до суду належні докази поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження; 
4. Наслідки невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали встановлені статями 292, 293 Господарського процесуального кодексу України..
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                                                                                             О.В. Васьковський

Судді                                                                                                    В.В. Білоус

                                                                                                             В.Я. Погребняк