ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року 
м. Київ

cправа №   14/161-09 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Чумака Ю. Я. - головуючого, Зуєва В. А., Багай Н. О.,
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 
про покладення на Другий Правобережний відділ Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судових витрат на професійну правничу допомогу у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
до фізичної особи - підприємця Приймака Олександра Анатолійовича
про стягнення 45 427,67 грн,

ВСТАНОВИВ:
1. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2009 позов задоволено повністю: стягнуто з відповідача 44644,56 грн - основного боргу, 783,11 грн - відсотків за користування товарним кредитом, 454,28 грн - витрат на держмито, 118,00 грн - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, про що 16.06.2009 Господарським судом Дніпропетровської області видано відповідний наказ № 14/161-09 (далі - наказ №  14/161-09).
2. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2013 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (далі - ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс"; Товариство), замінено позивача у справі № 14/161-09 (стягувача у виконавчому провадженні за наказом №  14/161-09, виданим 16.06.2009 Господарським судом Дніпропетровської області) Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" на його правонаступника - ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс".
3. 01.08.2022 до суду від ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" надійшла скарга на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управлення юстиції у Дніпропетровській області (далі - ВДВС), в якій Товариство просило суд:
- визнати неправомірними дії ВДВС у виконавчому провадженні № 51772886 щодо виконання наказу № 14/161-09, а саме винесенні постанови від 14.07.2022 про повернення наказу №  14/161-09 без виконання стягувачеві на підставі пункту 7 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження";
- скасувати постанову ВДВС від 14.07.2022 про повернення наказу № 14/161-09 без виконання стягувачеві на підставі пункту 7 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".
4. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2023 залучено до участі у справі правонаступника Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); скаргу задоволено частково: визнано неправомірними дії ВДВС у виконавчому провадженні № 51772886 щодо виконання наказу (дублікату) № 14/161-09, а саме винесенні постанови ВДВС від 14.07.2022 про повернення наказу № 14/161-09 без виконання стягувачеві на підставі пункту 7 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження"; у решті вимог за скаргою провадження закрито.
5. Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2023, яке залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2023, заяву Товариства про розподіл судових витрат від 28.01.2023 задоволено частково: стягнуто з Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00 грн; у решті стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.
6. Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.09.2023 касаційну скаргу Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишено без задоволення; додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2023 у справі № 14/161-09 залишено без змін.
7. 11.10.2023 до Верховного Суду надійшла заява ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на Другий Правобережний відділ Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 14/161-09, мотивована необхідністю вирішення питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом касаційної скарги Другого Правобережного відділу Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2023 в суді касаційної інстанції.
8. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.11.2023 призначено до розгляду заяву ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на Другий Правобережний відділ Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 14/161-09 у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи та зупинено розгляд заяви ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на Другий Правобережний відділ Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 14/161-09 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 921/357/20.
9. 04.12.2023 до Верховного Суду надійшов відзив ВДВС, в якому заявник просив у задоволенні заяви ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 14/161-09 відмовити в повному обсязі, витрати у справі покласти на ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс".         
10. Верховний Суд установив, що об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалою від 16.08.2024 справу № 921/357/20 передала на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
11. 18.12.2024 Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі № 921/357/20, яку було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 25.12.2024.
12. У зв`язку з цим, 03.02.2025 Верховний Суд ухвалив поновити розгляд заяви ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на ВДВС судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі.
13. Розглядаючи заяву ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на ВДВС судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, та враховуючи заперечення ВДВС щодо неї, Верховний Суд зазначає таке.
14. Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
15. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
16. Чинне законодавство не містить заборони на користування професійною правничою допомогою учасниками справи під час звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного (приватного) виконавця. Відсутні подібні обмеження щодо використання правничої допомоги і суб`єктами оскарження.
17. Згідно зі статтею 344 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
18. Отже, відшкодування судових витрат має відбуватись на будь-якій стадії судового провадження, зокрема і на стадії судового контролю за виконанням судових рішень.
19. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 у справі № 921/357/20, до закінчення розгляду якої було зупинено розгляд заяви ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на Відділ ДВС судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 14/161-09.
20. У частині 3 статті 123 ГПК України унормовано, що до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
21. Відповідно до частин 1 - 3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
22. Згідно із частиною 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)  часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
23. При застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №   903/390/18, від 21.01.2020 у справі №  916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №   914/1002/19).
24. У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).
25. У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання, на її думку, вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
26. Стаття 129 ГПК України регламентує розподіл судових витрат (як судового збору, так і інших витрат), визначаючи загальне правило, згідно з яким інші (крім судового збору) судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони справи (позивача та відповідача) залежно від результатів розгляду позовних вимог за вирішенням спору по суті.
27. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
28. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.12.2024 у справі № 921/357/20, до якої зупинялося касаційне провадження у цій справі (№ 14/161-09), зазначила, що положення статей 126, 129 ГПК України є універсальними у правовідносинах при вирішенні питання про розподіл витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги адвоката, за результатами розгляду справи. Тому Велика Палата Верховного Суду зауважила, що положення, зокрема, статті 129 ГПК України стосуються всіх стадій процесу, в яких такі витрати можуть виникнути.
29. Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
30. Отже, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від зазначеного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу, та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №  911/1512/13).
31. Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
32. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, в рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (пункт 268), від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
33. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії чи бездіяльність) обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
34. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони щодо розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 6 - 7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
35. У такому випадку суд, керуючись частинами 5 - 7, 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (подібна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
36. Крім того, в постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
37. За змістом частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
38. Колегія суддів зазначає, що у відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" повідомило про те, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у справі №  14/161-09.
39. Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" подало до Верховного Суду заяву про покладення судових витрат на професійну правничу допомогу на ВДВС у сумі 8 200 грн.
40. На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу заявником до матеріалів справи надано:
- копію договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 29.08.2023 № 29-08-2023/1, укладеного між ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" (за договором - замовник) та адвокатом Грищенком О. М. (за договором - виконавець);
- акт прийому-передачі документів від 29.08.2023;
- акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 11.10.2023.
41. Так, відповідно до пунктів 3.1, 3.8 договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 28.08.2023 № 28-08-2023/1 сторони погодили, що вартість виконання передбачених цим договором комплексу правових послуг та робіт визначається в актах здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) щодо надання адвокатських послуг, виходячи із того, що вартість однієї години роботи виконавця складає 1 300 грн.
Окремо сторони дійшли згоди, що вартість послуг та роботи виконавця становить, зокрема:
- ознайомлення з матеріалами справи - 1 500 грн;
- побудова правової позиції, аналіз судової практики, вивчення первинної документації, складання процесуальних документів, надсилання їх, інші види правової допомоги у межах судового розгляду справи - із розрахунку 1300 грн/год.
Сторони також погодили, що розмір гонорару виконавця у випадку прийняття позитивного рішення на користь замовника визначається на рівні до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
42. Згідно з актом здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 11.10.2023, за період з 29.08.2023 до 11.10.2023, виконавець передав, а замовник прийняв виконані роботи та надані послуги, зокрема:
- процесуально-правовий супровід, належне процесуальне розроблення, підготовка тексту відзиву/заперечення на касаційну скаргу ВДВС на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2023 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2023 у справі № 14/161-09 (4 години);
- додаткова оплата (гонорар) на підставі пункту 3.8 договору від 29.08.2023 № 29-08-2023/1 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) у зв`язку із прийняттям позитивного для замовника судового рішення у справі № 14/161-09 за касаційною скаргою ВДВС на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2023 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2023 у справі № 14/161-09 - 3000 грн.
43. Відповідно до акта здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 11.10.2023 ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" прийняло правову допомогу у цій справі на суму 8 200 грн.
44. Дослідивши заяву ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення судових витрат на професійну правничу допомогу на ВДВС та надані заявником докази, колегія суддів установила, що витрати за послуги, зазначені адвокатом Грищенком О. М. в акті здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 11.10.2023, пов`язані з розглядом справи № 14/161-09.
45. Водночас ВДВС у відзиві на заяву ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс " просить у її задоволенні відмовити в повному обсязі, а витрати у справі покласти на заявника.
46. При цьому ВДВС посилається на те, що юридична кваліфікація правовідносин у цій справі не є складною, зважаючи на численну кількість поданих ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" скарг на дії Державної виконавчої служби в інших справах (близько 42 судових справ у 2021 році, та 70 - у 2020 році), обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" заяв та матеріалів, їх значення для вирішення спору. ВДВС також стверджує про невідповідність критеріям розумності та співмірності заявленого ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" до стягнення розміру витрат на правничу допомогу.
47. Колегія суддів установила, що за наявною у відкритому доступі інформацією в Єдиному державному реєстрі судових рішень ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" є безпосереднім учасником численних судових спорів (справи № 910/2053/20, № 908/314/18, №   925/790/17 (925/580/20), № 910/16833/21, №   922/3858/20, №   912/1616/21, №   920/882/23 (920/234/19), № 911/4670/13, № 14/161-09 та ін.) щодо визнання незаконними дій та актів державних і приватних виконавців, а стягнення витрат на адвокатські послуги є систематичним.
48. Така участь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" у зазначених справах свідчить не лише про системність, але й про обізнаність представників заявника із наявною судовою практикою. Зазначена категорія справ не є складною та не потребує додаткового часу на ознайомлення з судовою практикою та підготовку відповідних процесуальних рішень.
49. Колегія суддів також враховує, що розгляд касаційної скарги ВДВС на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2023 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2023 у справі № 14/161-09 здійснювався в письмовому провадженні, без участі представника ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс", що доводить відсутність додаткових витрат, пов`язаних із розглядом касаційної скарги.
50. Наведене свідчить про необхідність зменшення заявленого розміру судових витрат, оскільки такий розмір не відповідає критерію розумності та реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності); такі витрати не мають характеру необхідних і співмірних із наданими послугами в суді касаційної інстанції.
51. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що процедура стягнення витрат на правову допомогу не може використовуватися як інститут безпідставного збагачення та як інститут покарання за недобросовісну процесуальну поведінку одного з учасників провадження, оскільки таке стягнення не переслідуватиме легітимну мету та не відповідатиме процесуальній суті передбаченої положеннями ГПК України компенсації таких витрат (подібна позиція викладена в додаткових постановах Верховного Суду від 03.12.2024 у справі №  908/314/18, від 12.12.2024 у справі №   920/882/23(920/234/19), від 26.11.2024 у справі №  922/1792/24, від 19.11.2024 у справі № 873/103/24).
52. Верховний Суд також зазначає стосовно додаткової оплати (гонорару) на підставі пункту 3.8 договору від 29.08.2023 №   29-08-2023/1 - "гонорару успіху адвоката", що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
53. Водночас колегія суддів погоджується з доводами ВДВС про те, що юридична кваліфікація правовідносин у цій справі не є складною, зважаючи на численну кількість поданих ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" скарг на дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби в інших справах, тому вимоги заявника про стягнення додаткової оплати ("гонорару успіху") в сумі 3 000 грн у зв`язку із прийняттям позитивного для ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" у цій справі рішення не відповідають критерію розумності, оскільки не мають характеру необхідних, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника стягувача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені із досягненням успішного результату, тому їх відшкодування, з огляду на обставини цієї справи, матиме надмірний характер.
54. Отже, враховуючи фактичний обсяг наданих адвокатом Грищенком О. М. послуг ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" в суді касаційної інстанції, а також зважаючи на доводи ВДВС, які викладені у відзиві на заяву ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс", виходячи з критерію реальності та розумності розміру цих витрат, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" та про необхідність покладення на ВДВС судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених заявником у суді касаційної інстанції, в сумі 2 600 грн, а в решті вимог заяви суд касаційної інстанції відмовляє.
За таких обставин, керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судових витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції у справі № 14/161-09 задовольнити частково.
Стягнути з Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 2 600 (дві тисячі шістсот) гривень витрат на правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції.
В задоволенні решти вимог зазначеної заяви відмовити.
Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видати відповідний наказ на виконання цієї додаткової постанови.

Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          Ю. Я. Чумак

Судді                                                                                                    В. А. Зуєв 

                                                                                                    Н. О. Багай