УХВАЛА

07 січня 2025 року 

м. Київ

справа № 640/19809/22

адміністративне провадження № К/990/51185/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Чиркіна С.М., суддів: Берназюка Я.О., Кравчука В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.02.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2024 у справі № 640/19809/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Пенсійного фонду України, в якому просив:
визнати протиправні дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві за правилами припису статті 60-1 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і встановити вину посадових осіб на безпідставно сплачені пенсіонерові зайві суми пенсії у розміру 7 931,28 гривня за період з листопада 2021 року по лютий 2022 року;
визнати протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України за правилами припису статті 60 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на виконання обов`язку пенсіонера і повідомлення про одержання зайвих сум пенсії та відшкодування органу пенсійного забезпечення заподіяної шкоди, виплаченої надміру внаслідок зловживань з боку Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (використання свідомо неправдивих відомостей, використання перекручених даних і відомостей про зміни у складі (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди тощо), який контролює перерахунки пенсії 28.10.2021 і 14.02.2022;
зобов`язати Пенсійний фонд України, застосувати відповідно до закону відповідальність до посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві за безпідставно сплачені пенсіонерові зайві або занижені суми пенсії, за правилами припису статті 60-1 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;
зобов`язати Пенсійний фонд України стягнути в дохід держави із заробітної плати ОСОБА_2 - начальника, ОСОБА_3 - головного спеціаліста Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві безпідставно сплачені пенсіонерові зайві (приховані) суми пенсії у розміру 7 931,28 гривня за період з листопада 2021 року по лютий 2022 року, з урахуванням кратності (у 5 кратному розмірі або 3 кратному розмірі), з метою виховання громадян у дусі точного та неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальність перед суспільством.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.11.2022 відкрито провадження у цій справі та постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09.02.2024, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2024, у задоволенні позову відмовлено.
26.09.2024 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, надійшла касаційна скарга позивача на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.02.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2024.
Ухвалою Верховного Суду від 30.09.2024 касаційну скаргу повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного суду України.
14.10.2024 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду вдруге надійшла касаційна скарга позивача на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.02.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2024.
Ухвалою Верховного Суду від 28.10.2024 касаційну скаргу повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного суду України.
30.12.2024 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга позивача на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.02.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2024.
Як на підставу касаційного оскарження скаржник покликається на частину четверту, пункти 1, 2 частини четвертої, підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права; якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу).
Скаржник вказує, що у спірних правовідносинах вже було Верховним Судом викладено правовий висновок, зокрема у постановах від 16.06.2020 у справі №756/6984/16-а та від 19.05.2023 у справі № 260/4933/21. Втім суди попередніх інстанцій не застосували вказані правові висновки під розгляду його позову.
Скаржник вважає, що наразі необхідності конкретизувати, встановити видозміни, уточнити, модифікувати певним чином з урахуванням конкретних обставин справи № 640/19809/22 від висновку щодо застосування норми права статей 60, 60-1, 65. 66 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 756/6984/16-а, від 19.05.2023 у справі № 260/49.3.3/21, а саме: 
недостовірні дані є допущені зловживання з боку Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (Пенсійного фонду України), формування яких не залежить від пенсіонера - в такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника. Страхувальником є Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (Пенсійний фонд України).
На думку скаржника, оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, судам слід виходити з презумпції дійсності розрахунків (документів), наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності страхувальника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел страхувальника на перерахунок пенсії без законних для цього підстав.
Перевіривши касаційну скаргу та документи, додані до неї, суд приходить до наступного висновку.
У цій справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. 
За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Як встановлено вище, скаржник в якості підстави касаційного оскарження покликається на частину четверту, пункти 1, 2 частини четвертої, підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Колегія суддів наголошує, що "значний суспільний інтерес" це обґрунтована зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення.
Скаржником не наведено обґрунтованих доводів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.
Щодо покликання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме не застосування судом апеляційної інстанції правової позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 16.06.2020 у справі № 756/6984/16-а та від 19.05.2023 у справі № 260/4933/21, суд зазначає наступне.
Як вбачається зі змісту рішення у справі № 756/6984/16-а, оприлюдненому в Єдиному державному реєстрі судових рішень, Верховний суд прийшов до наступного висновку: «…Отже, обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.
При цьому, порядок утримання (стягнення) надміру виплачених сум пенсій визначений статтею 50 Закону №1058-IV та статтею 103 Закону №1788-ХІІ, за правилами яких суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів ПФУ чи в судовому порядку (не більше як 20 % пенсії).
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону №1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо…..».
У постанові від 19.05.2023 у справі № 260/4933/21 Верховний Суд розглядав касаційну скаргу на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.05.2022, якою було задоволено клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240 КАС України у зв`язку із пропуском строку звернення до суду, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2022.
Тобто Верховний Суд у вказаній справі не викладав правових висновків щодо застосування норм матеріального права.
Отже суд вважає безпідставним покликання скаржника на правової позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 16.06.2020 у справі № 756/6984/16-а та від 19.05.2023 у справі № 260/4933/21, тому що такі викладені за іншого нормативного регулювання та інших обставин справи. 
Відповідно суд не надає оцінки доводам касаційної скарги щодо необхідності відступлення від зазначених правових висновків, тому що такі не підлягають до застосування під час вирішення цієї справи.
Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини 2 статті 341 КАС України.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Суд вважає, що скаржник не довів наявність підстав, вказаних у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у цій справі.
З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.02.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2024 у справі № 640/19809/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати скаржникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.
Суддя - доповідач:                                                                       С.М. Чиркін
Судді:                                                                                           Я.О. Берназюк
                                                                                                    В.М. Кравчук