ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року 
м. Київ

справа №620/10864/23
адміністративне провадження № К/990/20684/24  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Білак М.В., 
суддів: Желєзного І.В., Мацедонської В.Е.,
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Чернігівській області
на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року (головуючий суддя - Житняк Л.О.)
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року (головуючий суддя - Файдюк В.В., судді: Кобаль М.І., Мєзєнцев Є.І.),
додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2024 року (головуючий суддя Файдюк В.В., Карпушова О.В., Мєзєнцев Є.І.)
у справі № 620/10864/23
за позовом ОСОБА_1  
до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області
про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.
I. РУХ СПРАВИ
1. У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Чернігівській області (далі - ГУ НП у Чернігівській області) від 22 червня 2023 року № 1132 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», в частині, що стосується ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ від 23 червня 2023 року № 297о/с про звільнення інспектора сектору контролю за обігом зброї ГУНП в Чернігівській області, капітана поліції ОСОБА_1 , зі служби в поліції;
- поновити з 24 червня 2023 року на службі в поліції у спеціальному званні «капітан поліції» та на посаді інспектора сектору контролю за обігом зброї ГУНП в Чернігівській області;
- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.
2. В обґрунтування позову вказував про те, що накладення дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби в поліції є незаконним і безпідставним, а оскаржувані накази необґрунтованими та протиправними, оскільки ґрунтуються на штучно створених умовах і обставинах подій, формально проведеному службовому розслідуванню та передчасно складеному за його результатами висновку, який сам по собі є суперечливим.
3. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року, позовні вимоги задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу ГУ НП в Чернігівській області від 22 червня 2023 року № 1132 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». 
Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Чернігівській області від 23 червня 2023 року № 297 о/с про звільнення інспектора сектору контролю за обігом зброї ГУНП в Чернігівській області, капітана поліції ОСОБА_1 , зі служби в поліції. 
Поновлено ОСОБА_1 з 24 червня 2023 року на службі в поліції у спеціальному званні «капітан поліції» на посаді інспектора сектору контролю за обігом зброї ГУНП в Чернігівській області. 
Стягнуто з ГУ НП в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 24 червня 2023 року по 08 листопада 2023 року у розмірі 101 986,91 грн.
4. Додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2024 року стягнуто з ГУ НП в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 2 000 грн.
5. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся із касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
6. Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. 
7. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 січня 2025 року для розгляду справи №620/10864/23 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Білак М.В., суддів Желєзного І.В., Мацедонської В.Е.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
8. Позивач з жовтня 2014 року проходить службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції.
9. 12 червня 2023 року начальнику ГУНП в Чернігівській області надійшов рапорт, відповідно до якого 11 червня 2023 року о 00 год 58 хв нарядом патрульної поліції в смт Козелець по вул. Соборна, 53, за порушення комендантської години зупинено автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 (капітан поліції, інспектор сектору контролю за обігом зброї ГУНП в Чернігівській області), який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. На ОСОБА_1 складено адміністративний протокол серії ААД 267238 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
10. Наказом начальника ГУНП в Чернігівській області від 12 червня 2023 року № 821 за інформацією, викладеною у рапорті т.в.о. начальника УГІ ГУНП в Чернігівській області від 12 червня 2023 року, призначено службове розслідування, а наказом № 1029 на період проведення службового розслідування позивача відсторонено від виконання службових обов`язків.
11. 22 червня 2023 року затверджено висновок за результатами службового розслідування, в ході проведення якого позивач від надання пояснень відмовився.
12. Вивченням в ході службового розслідування адміністративних матеріалів (протоколу серії ААД № 267238), відеозаписів під час документування зазначеної події, наданих УПП в Чернігівській області, встановлено, що згідно постанови серії ЕАС № 7146526 встановлено, що 11 червня 2023 року о 00.57 в смт Козелець по вул. Соборній, 53 водій ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті, чим порушив пункт 15.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 122 КУпАП.
13. Згідно протоколу серії ААД № 267238 від 11 червня 2023 року встановлено, що 11 червня 2023 року о 01.10 год. В смт Козелець Чернігівської області по вул. Соборній, 53 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Rogue, д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.
14. Під час проведення службового розслідування рішення за адміністративним протоколом не прийнято.
15. Вивченням в ході службового розслідування адміністративних матеріалів (протоколу серії ААД № 267238), відеозаписів під час документування зазначеної події, наданих УПП в Чернігівській області, підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідальність за що передбачено частиною першою статті 130 КУпАП.
16. Проведеним службовим розслідуванням в діях інспектора  контролю за обігом зброї ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_1  встановлено грубе порушення службової дисципліни, недотримання вимог статті 18 Закону України «Про національну поліцію», статей 1 та 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, Присяги працівника поліції, вимог керівництва ГУНП в Чернігівській області та Національної поліції України, в частині порушення 11 червня 2023 року вимог законодавства України в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння під час дії комендантської години, тим самим вчинення дій, що дискредитують звання поліцейського, підривають довіру та авторитет Національної поліції України в очах громадськості, що в розумінні статті 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України є дисциплінарним проступком та є несумісним із подальшим проходженням служби в Національній поліції України.
17. Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від  22 червня 2023 року № 1132 за грубе порушення службової дисципліни, недотримання вимог статті 18 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII), абзацу 5 частини другої статті 16 Закону України від 30 червня 1993 року №3353-XII «Про дорожній рух» (далі - Закон № 3353-XII), статей 1 та 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, Присяги працівника поліції, вимог керівництва ГУ ПН в Чернігівській області та Національної поліції України у частині керування транспортним засобом 11 червня 2023 року під час дії комендантської години в умовах воєнного стану з явними ознаками алкогольного сп`яніння та невиконання законної вимоги поліцейського щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що у сукупності є неприпустимим для подальшого проходження служби в Національній поліції України, ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
18. Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від  23 червня 2023 року № 297 о/с звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини першої статті 77 Закону № 580-VIIІ, 23 червня 2023 року.
19. Не погоджуючись із наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільненням зі служби в поліції, позивач звернувся до суду з цим позовом.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
20. Суд першої інстанції зазначив, що твердження відповідача про керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження. Відповідно, і вимогу патрульних поліцейських про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку суд не вважав правомірною, у зв`язку з відсутністю будь-яких доказів керування позивачем транспортним засобом.
21. Під час спілкування з працівниками патрульної поліції позивач поводив себе чемно, не зухвало, їх роботі не перешкоджав, в оману не вводив, ненормативну лексику не вживав, провокацій не вчиняв.
22. Таким чином, враховуючи обставини справи, пояснення сторін та свідків, а також надані докази, під час проведення службового розслідування відповідачем використано формалізований підхід до встановлення дійсних обставин подій, а оскаржувані рішення прийняті не на підставах, та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для визнання їх протиправними і скасування.
23. У діях ОСОБА_1 не вбачається ознак дисциплінарного проступку у вигляді порушення Правил етичної поведінки поліцейських, присяги працівника поліції, службової дисципліни тощо, що призводило би до дискредитації звання поліцейського, підриву авторитету Національної поліції України і працівників у очах громадськості, оскільки дана подія не викликала суспільного резонансу. У свою чергу, перебування на вулиці, у власному транспорті під час дії комендантської години в умовах воєнного стану окремий склад дисциплінарної відповідальності не створює, оскільки будь-яка відповідальність, передбачена законодавством, на момент виникнення спірних правовідносин, відсутня.
24. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, а також окремо зазначив, що дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції. Проте, ГУ НП в Чернігівській області застосовано до позивача найсуворіше дисциплінарне стягнення у формі звільнення.
25. Також суд апеляційної інстанцій надав оцінку доводам відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, зазначивши, що позов подано в межах місячного строку, визначеного частиною п`ятою статті 122 КАС України, з дня ознайомлення з оскаржуваними наказами.
26. Вирішуючи питання про ухвалення додаткової постанови, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що адвокатом документально доведено факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 000 грн. Однак, судом проаналізовано зміст наданих позивачем документів щодо підтвердження обґрунтованості заявленого розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та визначено, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу є завищеними і неспівмірними зі складністю питання, яке було предметом апеляційного дослідження, обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, який реально потребується для їх виконання, а тому стягнуто витрати у розмірі 2   000 грн. 
V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
27. Касаційне провадження за скаргою відповідача відкрито на підстав пункту 1 частини четвертої статі 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). 
28. У касаційній скарзі ГУ НП у Чернігівській області зазначає про: 
- неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм статті 18 Закону України «Про Національну поліції», статей 1, 13-15. 19, 77 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та неврахуванні правових позицій Верховного Суду, висловлених у постанові від 06 березня 2019 року у справі №   816/1534/16, від 13 жовтня 2020 року у справі №   805/3079/17-а, від 06 березня 2019 року у справі №   816/1534/16, від 26 листопада 2020 року у справі №580/1415/19, від 29 червня 2021 року у справі №   826/7187/17, від 24 вересня 2020 року у справі №   420/602/19, від 28 листопада 2019 року у справі №   120/860/19-а, від 29 червня 2021 року у справі №   826/7187/17, від 28 вересня 2023 року у справі №   420/10847/22, у яких зазначено, що відсутність адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який в порядку Дисциплінарного статуту, має бути застосовано такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції;
- неправильне застосування норм статті 20 Дисциплінарного статуту щодо визнання протиправним застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу та неврахування правових висновків, висловлених Верховним Судом у постанові від 01 липня 2021 року у справі №   807/19/18;
- неправильне застосування пункту 5 частини першої статті 8 статті 8 Закону України від            12 травня 2015 року №   389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» та неврахування правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 28 вересня 2023 року у справі №   420/10847/22 в частині заборони перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціального виданих перепусток і посвідчень, а також заборони руху транспортних засобів;
- застосування судом норм статті 31 Дисциплінарного статуту та частини п`ятої статті 122 КАС України в частині визначення судом вірним місячного строку звернення до суду з позовом про оскарження наказу, а не 15-денного строку на оскарження, та неврахування при цьому правових позицій Верховного Суду, висловлених у постановах від 08 лютого 2023 року у справі №120/7367/22, від 31 жовтня 2023 року у справі №   400/5692/22, від 31 жовтня 2023 року у справі №   340/4394/22, від 30 листопада 2023 року у справі №   500/1224/23, від 28 березня 2024 року у справі №   420/22052/23, від 25 квітня 2024 року у справі №   520/28543/23.
29. Відповідач у касаційній скарзі наголосив, що оскільки предметом спору є правомірність наказу, яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, тому до спірних правовідносин застосуванню підлягає Дисциплінарний статут, яким передбачено порядок та строки оскарження дисциплінарного стягнення.
30. Щодо підстав оскарження додаткової постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2024 року, то скаржник посилається на неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 22 грудня 2020 року у справі №   520/8489/19, від 07 травня 2020 року у справі №   320/3271/19, від 10 березня 2020 року у справі №   520/8489/19 та від 03 жовтня 2019 року у справі №   922/445/19 щодо застосування частини п`ятої статті 134 КАС України.
31. Позивач подав відзив на касаційну скаргу ГУ НП в Чернігівській області, в якому просив залишити оскаржувані судові рішення без змін.
VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
32. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити таке.
33. Спір у цій справі виник у зв`язку із накладенням на інспектора сектору контролю за обігом зброї ГУНП в Чернігівській області, капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
34. Під час службового розслідування встановлено, що підставою застосування спірного дисциплінарного стягнення стало грубе порушення позивачем службової дисципліни, яке полягало у керуванні транспортним засобом під час дії комендантської години в умовах воєнного стану з ознаками алкогольного сп`яніння та у невиконанні законної вимоги поліцейського щодо проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.
35. Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки регулюються Законом № 580-VIII та Дисциплінарним статутом. 
36. Визначення службової дисципліни міститься у статті 1 Дисциплінарного статуту та означає дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
37. За змістом частини другої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
38. Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
39. При цьому дисциплінарним проступком, в розумінні статті 12 Дисциплінарного статуту, визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
40. Колегія суддів наголошує, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства та етичних норм, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх вчиняють.
41. Тобто поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивної репутації органів поліції.
42. Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, який є підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
43. У справі, що розглядається, службовим розслідуванням встановлено грубе порушення службової дисципліни, недотримання вимог статті 18 Закону № 580-VIII, статей 1, 5 Дисциплінарного статуту, пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, Присяги працівника поліції, вимог керівництва ГУ ПН в Чернігівській області та Національної поліції України, в частині порушення 11 червня 2023 року вимог законодавства України в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння під час дії комендантської години, тим самим вчинення дій, що дискредитують звання поліцейського, підривають довіру та авторитет Національної поліції України у очах громадськості, що в розумінні статті 12 Дисциплінарного статуту є дисциплінарним проступком та є несумісним із подальшим проходженням служби в Національній поліції України.
44. Причинами та умовами, що сприяли вчиненню порушення службової дисципліни позивачем, у висновку службового розслідування визначено його особисту недисциплінованість та безвідповідальне ставлення до обов`язку дотримуватися вимог законодавства, вимог наказів Національної поліції України та ГУ НП в Чернігівській області, грубе ігнорування Правил етичної поведінки поліцейських, Присяги працівника поліції та відчуття безкарності за вчинені проступки, а також відсутність дієвого контролю з боку безпосереднього керівника ОСОБА_2 .
45. Суд звертав увагу на те, що в основу висновку службового розслідування покладено матеріали про адміністративне правопорушення (протокол серії ААД №267238), відеозапис з бодікамер поліцейських та їх пояснення. Проте постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2023 року (справа № 734/2555/23) провадження у справі притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
46. Відповідно, суд взяв до уваги встановлені під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності обставини і додатково опитав свідків.  
47. Звернув суд увагу на те, що за результатами аналізу переглянутого під час судового засідання відеозапису неможливо встановити чи рухався автомобіль та чи перебував під час такого руху позивач за кермом автомобіля. Докази того, що автомобіль був зупинений патрульними саме під час руху також відсутні. В ході службового розслідування оцінка вказаним обставинам не надавалась, як і оцінка твердженням позивача про те, що він не перебував за кермом автомобіля під час руху, що знайшло своє підтвердження в поясненнях свідка та на переглянутому відеозаписі.
48. Під час розгляду справи ОСОБА_1 наголошував на тому, що у цей день (11 червня 2023 року) транспортним засобом керував не він, а тому у працівників поліції були відсутні підстави вимагати від нього проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
49. У той же час слід звернути увагу на те, що в ході проведення службового розслідування позивач відмовився від дачі будь-яких пояснень, скориставшись наданим статтею 63 Конституції України правом, а тому дисциплінарна комісія не могла надавати оцінку твердженням позивача про його відсутність за кермом автомобіля під час руху в комендантську годину. 
50. Дисциплінарна комісія брала до уваги складені відносно позивача адміністративний протокол за частиною першою статті 130 КУпАП та постанову за частиною першою статті 122 КУпАП, а також враховувала що під час виїзду на місце події поліцейських УГІ ГУ НП в Чернігівській області позивач жодних пояснень не надав, лише те, що повертався від знайомих з смт Козелець до с. Лемеші (помешкання батьків). Опитані співробітники взводу Департаменту патрульної поліції пояснили що під час несення служби та відпрацювання смт Козелець за порушення комендантської години було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , в ході спілкування з яким виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на місці у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер та в лікаря-нарколога відмовився.
51. Допитана як свідок у справі ОСОБА_3 також пояснила суду, що запропонувала позивачу довезти його додому у зв`язку з погіршенням його самопочуття, проте під час поїздки машина зупинилась у зв`язку з аварійним вимкненням мотору. Спроби завести автомобіль результату не дали, у зв`язку з чим позивач пересів на водійське крісло та намагався завести транспортний засіб власноруч. 
52. Відповідно, свідок підтвердив перебування позивача на місці водія та його намаганнях привести автомобіль в рух.
53. Інспектори взводу Департаменту патрульної поліції також надали свої пояснення що автомобіль рухався, а після того як побачив автомобіль поліцейських, водій зупинився на перехресті.
54. Козелецький районний суд Чернігівської області, розглядаючи справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, зазначив, що згідно відеозапису з місця знаходження службового автомобіля поліції неможливо визначити особу, яка перебувала за кермом автомобіля, та чи мінялися місцями водій та пасажир. Отже, суд не вказав у постанові про факт перебування за кермом автомобіля не позивача, а іншої особи.
55. Таким чином, не знайшли свого підтвердження судові висновки про відсутність доказів руху автомобіля та перебування позивача за кермом такого автомобіля з метою привести його в рух.
56. Колегія суддів також критично оцінює посилання на обставини закриття Козелецьким районним судом Чернігівської області провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі частини першої статті 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення, оскільки позивача було звільнено зі служби в поліції не скільки на підставі фактів адміністративного правопорушення, скільки на підставі порушення службової та транспортної дисципліни, вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Закону України «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських.
57. Відсутність адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який в порядку Дисциплінарного статуту відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції, який входить до його компетенції. 
58. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2019 року у справі №816/1534/16, від 13 жовтня 2020 року у справі №805/3079/17-а, від 06 березня 2019 року у справі №816/1534/16, від 26 листопада 2020 року у справі №580/1415/19, від 29 червня 2021 року у справі №826/7187/17, від 24 вересня 2020 року у справі №420/602/19, від 28 листопада 2019 року у справі №120/860/19-а, від 03 лютого 2021 року у справі №822/1175/17, від 29 червня 2021 року у справі №826/7187/17 та підлягає застосуванню до вирішення спірних правовідносин.  
59. У свою чергу сам факт складання щодо працівника поліції адміністративного протоколу за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння свідчить про неналежне виконання поліцейським службової дисципліни. 
60. Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
61. Верховний Суд у постанові від 26 травня 2022 року у справі №   420/3630/20 зазначав, що відмова поліцейського від проходження в установленому порядку медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння за наявності у нього визначеного законом обов`язку його пройти у ситуації, що склалася, призводить до вчинення дій, що підриває авторитет Національної поліції України; порушенні Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського.
62. Автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 11 червня 2023 року та у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає обстановці) йому було запропоновано пройти відповідний огляд у встановленому законом порядку. Від проходження такого огляду позивач відмовився.
63. Такими діями позивач не виконав покладений на нього обов`язок відповідно до займаної посади поліцейського та взятими на себе після прийняття Присяги поліцейського зобов`язаннями.  
64. У своїх рішеннях Верховний Суд неодноразово зазначав, що відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності поліцейського не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції, який входить до його компетенції (постанови від 06 березня 2019 року (справа № 816/1534/16), від 13 жовтня 2020 року (справа № 805/3079/17-а), від 26 листопада 2020 року (справа № 580/1415/19), від 29 червня 2021 року (справа № 826/7187/17), від 24 вересня 2020 року (справа № 420/602/19), від 28 листопада 2019 року (справа № 120/860/19-а), від 28 вересня 2023 року (справа № 420/10847/22), про які зазначає відповідач у касаційній скарзі, однак такі висновки не були застосовані судами попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях).
65. Окрім того, з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Указом Президента України № 64/2022 на всій території України введено воєнний стан. 
66. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» одним із заходів правового режиму воєнного стану є запровадження комендантської години, під час дії якої, зокрема, заборонено перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.
67. Позивач як працівник правоохоронного органу не міг не знати щодо впровадження вказаного заходу та відповідних заборон.
68. Законодавством регламентовано обов`язок осіб, які проходять службу в органах поліції неухильно, сумлінно та відповідально виконувати покладені на них завдання. Водночас проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки навіть поза межами служби.
69. При цьому законодавством регламентовано спеціальний режим органів поліції у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України та в умовах воєнного стану.
70. Разом з тим, особа, яка заступає на службу до органів поліції, бере на себе зобов`язання виконувати покладені на неї функції та завдання, зокрема, в умовах воєнного стану, та повинна усвідомлювати і розуміти специфіку проходження служби в поліції, яка зумовлює вищенаведені підвищені вимоги до кожного поліціанта, якими він не може нехтувати за жодних обставин.
71. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28 вересня 2023 року у справі № 420/10847/22 та не була застосована судами першої та апеляційної інстанцій.
72. Суд звертає увагу на те, що поліцейський повинен дотримуватись покладених на нього вимог, в тому числі етичного та морального змісту, як в робочий час, так і в час відпочинку, що передбачено вимогами Дисциплінарного статуту та Закону України «Про Національну поліцію», та уникати вчинення дій, які б могли викликати негативну суспільну думку населення відносно органів поліції та спричинити суспільний резонанс.
73. В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт вчинення дисциплінарного проступку, під чим слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
74. За таких обставин, враховуючи факт скоєння дисциплінарного проступку позивачем у період дії воєнного стану, який вимагає, зокрема, від правоохоронних органів особливої пильності та додаткових вимог щодо бездоганної поведінки, Верховний Суд приходить до висновку, що приймаючи рішення про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення (звільнення зі служби в поліції), відповідач діяв обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
75. Верховний Суд враховує, що види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, визначені у статті 13 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків (дій, що порушують службову дисципліну), а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.
Що стосується доводів касаційної скарги про пропуск позивачем строку звернення до суду та неправильне застосування судами норм статті 31 Дисциплінарного статуту та частини п`ятої статті 122 КАС України в частині визначення судами строку звернення до суду, то колегія суддів зазначає таке.
76. Суд апеляційної інстанції під час перевірки строку звернення до адміністративного суду посилався на частину п`яту статті 122 КАС України та статтю 31 Дисциплінарного статуту. Однак одночасне посилання судом на вказані статті різних нормативних актів не виключає обов`язкове застосування класичної формули (принципу), відповідно до якого «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex posterior derogate proiri), без якого принцип верховенства права втратив би свій зміст. 
77. Отже, до спірних правовідносин мають застосовуватись приписи статті 31 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності (розділ V «Особливості проведення службового розслідування» в період дії воєнного стану» Дисциплінарного статуту).
78. Водночас, незважаючи на те, що Дисциплінарним статутом встановлений 15-денний строк звернення до суду, відповідно до положень статті 121 КАС України, суд, який розглядає таке звернення не позбавлений права поновити пропущений строк, за заявою позивача, якщо обґрунтування щодо підстав поновлення строку визнано поважними, що і було зроблено судами попередніх інстанцій.
79. Таким чином, доводи касаційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження.
80. У той же час, колегія суддів погоджується з доводами касатора про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, оскільки суди застосували положення статті 18 Закону № 580-VIII, статей 1, 13-15, 19, 77 Дисциплінарного статуту, пункту 5 частини першої статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» без урахування правових висновків щодо застосування Верховним Судом вказаних норм, викладених у постановах, які були підставами касаційного оскарження.
81. Як висновок слід зазначити, що Верховний Суд не погоджується із висновком судів попередніх інстанцій щодо протиправності спірних наказів про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби в поліції, а також наявності підстав для їх скасування.
82. Відповідно до частин першої, третьої статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
83. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
84. З огляду на викладене, Верховний Суд уважає за необхідне касаційну скаргу ГУ НП в Чернігівській області задовольнити, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухваливши нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Щодо касаційного оскарження додаткової постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2024 року, Верховний Суд зазначає таке.
85. Відповідно до частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
86. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
87. Додатковою постановою суд апеляційної інстанції вирішив питання щодо стягнення витрат на оплату правничої допомоги на користь позивача. 
88. Враховуючи, що Верховний Суд вважає помилковим висновки суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та їх скасовує, тому і розподіл судових витрат, здійснений у додатковій постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2024 року, підлягає скасуванню.
Керуючись статтями 345, 351, 356 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області задовольнити.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі №620/10864/23 скасувати.
Ухвалити нове рішення. 
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку - відмовити.
Додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2024 року у справі №620/10864/23 скасувати.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
М.В. Білак
І. В. Желєзний
В.Е. Мацедонська,
Судді Верховного Суду