УХВАЛА
про залишення касаційної скарги без руху

09 січня 2025 року
м. Київ
справа №260/4323/23
адміністративне провадження №К/990/17/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Бевзенка В.М. та Коваленко Н.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року 
у справі №260/4323/23 
за позовом ОСОБА_1 
до Об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
третя особа: Івано-Франківська квартирно-експлуатаційна частина району 
про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
У 2023 році ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Івано-Франківська квартирно-експлуатаційна частина району, в якому просив:
- визнати недійсним протокол від 17 грудня 2021 року  №12 засідання об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , пункт 1.1 про скасування пункту 4 протоколу засідання ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12 листопада 2021 року №9, в частині надання однокімнатної квартири для постійного проживання полковнику запасу ОСОБА_1 складом сім`ї одна особа;
- скасувати пункт 3 наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17 грудня 2021 року  №551 про скасування пункту 4 протоколу засідання об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12 листопада 2021 року №9 та пункту 4 наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12 листопада 2021 року №494, в частині надання однокімнатної квартири для постійного проживання полковнику запасу ОСОБА_1 складом сім`ї одна особа;
- зобов`язати об`єднану житлову комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 погодити розподіл та виділення однокімнатної квартири для постійного проживання полковнику запасу ОСОБА_1 1948 р.н., який перебуває на квартирному обліку згідно списків Івано-Франківського гарнізону загальна черга з 05 березня 1999 року №7, позачергова черга з 11 березня 2005 року №3, позачергова черга з 10 лютого 1999 року №1, складом сім`ї одна особа;
- визнати недійсним протокол від 24 червня 2022 року № 5 засідання об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 пункт 91, в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 складом сім`ї (одна) особа зареєстрований в АДРЕСА_1 ;
- скасувати пункт 9.1 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №313 від 24 червня 2022 року в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 складом сім`ї одна особа, зареєстрований в АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати об`єднану житлову комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 виконати рішення судів по поновленню і перебуванню полковника у відставці ОСОБА_1 складом одна особа на квартирному обліку для отримання житла для постійного проживання в м. Івано-Франківську при об`єднаній житловій комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду від 16 лютого 2021 року, яким поновлено на квартирному обліку станом на 27 липня 2020 року.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач 23 грудня 2024 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду.
Водночас у касаційній скарзі скаржником не заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року.
Відповідно до статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Відповідно до статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Враховуючи викладене, пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.
Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами (зокрема, копія конверту зі штрих кодовим ідентифікатором, в якому була надіслана оскаржувана постанова), з яких достовірно вбачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина перша статті 77 КАС України).
Таким чином, з огляду на те, що скаржником не заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та, відповідно, не надано жодних доводів та належних доказів, які могли б свідчити про поважність пропуску строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення касаційної скарги без руху.
Суд наголошує, що поважними визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Крім того, Судом встановлено, що ухвалами Верховного Суду від 01 квітня 2024 року та від 29 травня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі №260/4323/23 було повернуто.
З огляду на це, Суд вказує, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28 червня 2006 року, заява №23436/03).
В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" від 07 липня 1989 року).
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
При цьому, повернення касаційної скарги з причин неналежного її оформлення не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну та не надає особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судових рішень.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, а саме така касаційна скарга залишається без руху.
Виходячи з наведеного, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення згаданих вище недоліків шляхом направлення на адресу суду заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням обставин, які б обґрунтовували поважність пропуску строку, та наданням відповідних доказів на підтвердження вказаних обставин.
Неусунення недоліків касаційної скарги є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження (пункт 4 частини першої статті 333 КАС України).
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 121, 169, 248, 329, 330, 332, 355, 359 КАС України, Суд, -
УХВАЛИВ:
1. Залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі №260/4323/23 за позовом ОСОБА_1 до Об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Івано-Франківська квартирно-експлуатаційна частина району про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії без руху та надати строк для усунення недоліків 10 днів з моменту вручення даної ухвали.
2. Надіслати ОСОБА_1 копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Я.О. Берназюк

Судді                                                                                                    В.М. Бевзенко

                                                                                                    Н.В. Коваленко