УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
17 січня 2025 року 
м. Київ
справа №600/3714/24-а
адміністративне провадження № К/990/459/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А., суддів: Бевзенка В.М., Кравчука В.М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.09.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2024 у справі № 600/3714/24-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, у якому просив: 
- визнання протиправними дій щодо не виплати індексації (перерахунку) пенсії з 01.03.2019 із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,17 на підставі постанови КМУ від 20.02.2019 №124 та щодо відмови сплатити компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» у зв`язку із порушенням строків виплати цієї індексації (перерахунку); 
- зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію (перерахунок) пенсії з 01.03.2019 із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,17 на підставі постанови КМУ від 20.02.2019 №124 та компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» у зв`язку із порушенням строків виплати цієї індексації (перерахунку). 
Чернівецький окружний адміністративний суд ухвалою від 02.09.2024, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2024, повернув позовну заяву в частині позовних вимог, у зв`язку з пропуском строку зверненням до суду.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Дослідивши зміст касаційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження у цій справі належить відмовити з огляду на таке.
За змістом підпункту пункту 3 і 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України) суддя після одержання позовної заяви з?ясовує, зокрема: чи відповідає позовна заява вимогам статей 160, 161, 172 КАС України;  чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За змістом положень частини першої та другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. Разом з тим, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Тобто, наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, з огляду на частини другої 123 КАС України, є повернення позовної заяви до відкриття провадження у справі чи залишення позовної заяви без розгляду у разу виявлення факту пропуску строку після відкриття провадження у справі.
Зі змісту касаційної скарги та наявних у Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 23.08.2024 позов залишено без руху та запропоновано позивачу у десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом та доказів, які свідчать про поважність причин пропуску цього строку. Згідно інформації, яка міститься в автоматизованій системі документообігу суду 24.08.2024 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку звернення, мотивоване тим, що спеціальне законодавство у сфері соціального захисту, а саме стаття 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV визначає, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Чернівецький окружний адміністративний суд, визнавши неповажними наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду та відмовивши у задоволенні клопотання про поновлення такого строку, постановив ухвалу від 02.09.2024 про повернення позовної заяви позивачеві в частині позовних вимог.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, доводи позивача є помилковими про поширення на спірні відносини приписів частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо не обмеження строком звернення вимог про виплату нарахованих сум пенсії, оскільки нарахування пенсійних виплат позивачу у спірних відносинах не проведено.
Надаючи оцінку наведеним позивачем у клопотанні причинам пропуску шестимісячного строку звернення із позовом до суду, Чернівецький окружний адміністративний суд зауважив, що поновленню підлягають строки, які порушені з поважних причин, а поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка звернулася з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що у клопотанні про поновлення строку звернення до суду не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до суду протягом встановленого кодексом строку, а наведені обставини носять суб`єктивний характер та не є достатніми для висновку про наявність поважних підстав для поновлення строку звернення до суду.
Суд апеляційної інстанції переглядаючи ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.09.2024, погодився із висновками суду першої інстанції та зазначає, що частинами другою та третьою статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що перерахунок пенсій, призначених особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком. Зі змісту наведеної норми вбачається, що така регулює питання проведення перерахунку пенсії за минулий час у зв`язку з не проведенням такого перерахунку з вини, зокрема, органів Пенсійного фонду України, у разі зміни розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення або введенням нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій. Також суд визнає помилковими доводи апелянта про поширення на спірні відносини приписів частини другої статті      46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо не обмеження строком звернення вимог про виплату нарахованих сум пенсії, оскільки нарахування пенсійних виплат позивачу у спірних відносинах не проведено.
Скаржником наведено підставу для касаційного оскарження рішень судів першої і апеляційної інстанцій та для прийняття Верховним Судом до розгляду касаційної скарги у справі незначної складності №640/3714/24-а, які передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України: якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу; суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
Однак, у касаційній скарзі не зазначено, які саме обставини суди першої та апеляційної інстанцій встановили на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими. При цьому, надання неправильної оцінки наявним у матеріалах справах доказам не є тотожним встановленню судами обставин на підставі недопустимих доказів. Недопустимим доказом в розумінні статті 74 КАС України є доказ, одержаний з порушенням закону, або доказ, яким певна обставина не може бути підтверджена.
Судами попередніх інстанцій було враховано висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28.02.2019 у справі №826/17879/17. де визначено, що поважність причин пропуску строку звернення до суду може бути врахована судом лише у випадку наявності обставин, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. Крім того, у постанові Верховного суду від 09.06.2022 у справі №1140/2132/18, від 28.03.2018 у справі №  809/1087/17 визначено, що отримання позивачем листа відповідача на його звернення не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналогічний правовий висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 13.11.2024 у справі № 340/156/24.
Окрім того, колегія суддів відхиляє посилання позивача про те, що суди попередніх інстанцій не врахували правові висновки Верховного Суду від 25.04.2024 у справі № 380/2299/23, оскільки правовідносини у цій справі не є ревалентними зі справою № 600/3714/24-а, оскільки у вказаній постанові стосуються застосування приписів частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
В цілому доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з ухваленими рішеннями, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.
Враховуючи те, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій в цілому не суперечать наведеним правовим позиціям, то Верховний Суд погоджується із їх висновками про наявність правових підстав для повернення позову.
Наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів та не дають підстав уважати, що оскаржувані судові рішення ухвалені ними без додержання норм  процесуального права.
Згідно з пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до частини другої  статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
За викладених обставин Суд вважає, що касаційну скаргу слід визнати необґрунтованою, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись ст.ст. 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд,-
УХВАЛИВ:
1.Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.09.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2024 у справі                              № 600/3714/24-а.
2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач                                                                      А.А. Єзеров

Суддя                                                                                          В.М. Кравчук

Суддя                                                                                          В.М. Бевзенко