УХВАЛА
про закриття провадження у справі

28 січня 2025 року 
м. Київ

справа №990/364/24
адміністративне провадження № П/990/364/24  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді - Єзерова А.А.,
суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., Стародуба О.П., Чиркіна С.М.,

розглянувши клопотання Вищої ради правосуддя про закриття провадження у справі №990/364/24 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної та матеріальної шкоди, 
УСТАНОВИВ:
28.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя, в якому просив:
визнати протиправними дії Вищої ради правосуддя щодо незаконного поширення 28.10.2024 під час засідання Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя під час відкритої онлайн-трансляції у мережі YouTube та на офіційному сайті Вищої ради правосуддя стосовно нього конфіденційної інформації про діагноз і захворювання позивача, наведених у позові, таймкод 6 хв. 52   с. - 7 хв. 11 с.;
зобов`язати Вищу раду правосуддя вилучити з відкритої у мережі YouTube трансляції засідання Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 28.10.2024 по розгляду порядку денного №34 та на офіційному сайті Вищої ради правосуддя стосовно нього конфіденційної інформації про діагноз та захворювання позивача, наведених у позові, таймкод 6 хв. 52 с - 7 хв. 11 с.;
стягнути з Вищої ради правосуддя на користь позивача моральну шкоду у розмірі 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень та матеріальну шкоду у розмірі 2884,00 грн (дві тисячі вісімсот вісімдесят чотири) гривні.
В обґрунтування позову позивач послався на протиправність дій Вищої ради правосуддя під час засідання Першої Дисциплінарної Палати 28.10.2024, на якому членом Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 було розголошено стосовно нього конфіденційну інформацію про діагноз та захворювання, наведені у позові. Позивач доводить, що відповідачем було порушено вимоги статті 32 Конституції України, частини другої статті 11 Закону України «Про інформацію», статті 40 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», відповідно до яких ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя. Позивач зауважує, що він не надавав згоду Вищій раді правосуддя на поширення конфіденційної інформації стосовно його стану здоров`я та діагнозу хвороби. Вказує на те, що конфіденційна інформація про його стан здоров`я та діагноз хвороби, поширена членом Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 , була розповсюджена у засобах масової інформації і соціальних мережах, стала відома широкому колу осіб, що негативно вплинуло на стан його здоров`я, внаслідок чого він був змушений лікуватися. Позивач вважає, що ці дії відповідача призвели до погіршення його самопочуття, завдали йому моральну та матеріальну шкоду. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2024 для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді Єзерова А.А., суддів Берназюка   Я.О., Коваленко Н.В., Стародуба О.П., Чиркіна С.М.
Верховний Суд ухвалою від 02.12.2024 відкрив провадження у справі №990/364/24, призначив справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; установив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачеві; установив позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву подання до суду відповіді на відзив та пояснення, й документів, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив та пояснення, й доданих до них доказів відповідачеві; установив відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечень проти відповіді на відзив і документів, що підтверджують надіслання (надання) заперечень і доданих до нього доказів позивачеві/представникові позивача.
16.12.2024 на адресу Верховного Суду від Вищої ради правосуддя надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову.
У відзиві відповідач посилається на те, що у позові позивач фактично оскаржує дії члена Дисциплінарної Палати Вищої ради правосуддя, а Вищою радою правосуддя не було допущено протиправних дій відносно позивача. Відповідач зазначає, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.11.2024 відкрито провадження у справі №420/33564/24 за позовом ОСОБА_1 до члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди. У позовній заяві у справі №420/33564/24 позивач просить суд, зокрема, визнати протиправними дії члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 щодо поширення без згоди позивача 28.10.2024 під час засідання Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя конфіденційної інформації стосовно захворювання і діагнозу позивача, яка стала їй відома у зв`язку із виконанням службових обов`язків. Відповідач зауважує, що позивачем не надано належних доказів щодо заподіяння матеріальної та моральної шкоди, не встановлено причинний зв`язок між поведінкою та шкодою, яка на думку позивача, була завдана відповідачем. 
16.12.2024 до Верховного Суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) з підстав того, що уривок відеотрансляції засідання Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя 28.10.2024 по розгляду дисциплінарної справи стосовно судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 , відкритої за скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прибрано з офіційного сайту Вищої ради правосуддя та YouTube каналу Вищої ради правосуддя.
Також як на підставу закриття провадження у цій справі відповідач покликається на те, що позивачем фактично оскаржуються дії члена Дисциплінарної палати і між Вищою радою правосуддя як колегіальним органом та позивачем відсутні публічно-правові відносини з приводу обставин, зазначених у позові. Позивач в обґрунтування підстав закриття провадження у цій справі також покликається на те, що 05.11.2024 Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі №420/33564/24 за позовом ОСОБА_1 до члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, в якому позивач, окрім іншого, просить суд визнати протиправними дії члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 щодо поширення без згоди позивача 28.10.2024 під час засідання Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя конфіденційної інформації стосовно захворювання і діагнозу позивача.
Заяву відповідача про закриття провадження у справі було скеровано ним на адресу позивача і доставлено до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЄСІТС ОСОБА_1 , що підтверджується квитанцію про доставку документів від 16.12.2024 №2270260. 
Позивач відзив або заперечення на заяву відповідача про закриття провадження у справі не надав суду, що не перешкоджає її розгляду.
Вирішуючи подану відповідачем заяву про закриття провадження у справі, Суд виходить з наступного. 
За правилами пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Пунктом 8 частини першої статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
Тобто у разі виправлення суб`єктом владних повноважень оскаржуваних порушень суд закриває провадження у справі, якщо відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
Для застосування наведеної підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність таких фактів: самостійне виправлення суб`єктом владних повноважень оскаржуваних порушень; відсутність підстав вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними.
Ураховуючи, що під час розгляду справи уривок відеотрансляції засідання Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя 28.10.2024, який містив конфіденційну інформацію про діагноз та захворювання позивача, наведених ним у позові (таймкод 6 хв. 52 с. - 7 хв. 11 с), під час розгляду дисциплінарної справи судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 , відкритої за скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вилучено з офіційного сайту Вищої ради правосуддя та YouTube каналу Вищої ради правосуддя, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для закриття провадження у цій справі відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 КАС України.
Зважаючи на зміст позовних вимог, їхнє обґрунтування і характер спірних правовідносин, Верховний Суд не має вагомих підстав вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання дій Вищої ради правосуддя протиправними.
Положення пункту 8 частини першої статті 238 КАС України не містить переліку способів виправлення суб`єктом владних повноважень оскаржуваного порушення. Тому застосоване у цьому конкретному випадку видалення з офіційного сайту Вищої ради правосуддя та YouTube каналу Вищої ради правосуддя уривку відеотрансляції засідання Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя 28.10.2024 з розгляду дисциплінарної справи стосовно судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 , відкритої за скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,  є належним відновленням прав та інтересів позивача.   
Окрім того, позивач у позові просив, зокрема, вилучити з відкритої у мережі YouTube трансляції засідання Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 28.10.2024 з розгляду порядку денного №34 та на офіційному сайті Вищої ради правосуддя стосовно нього конфіденційної інформації про діагноз та захворювання позивача, наведених у позові, таймкод 6 хв. 52 с. - 7 хв. 11 с., що фактично і було зроблено відповідачем. 
При цьому, повне відновлення законних прав та інтересів позивача можливе без визнання дій відповідача протиправними, оскільки порушення своїх прав позивач вбачав виключно у тому, що на офіційному сайті Вищої ради правосуддя та YouTube каналу Вищої ради правосуддя розповсюджено інформацію про діагноз та захворювання позивача і це порушення усунуто.
Тому наявні підстави для закриття провадження у цій справі стосовно вимог позивача про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.
Надаючи оцінку доводам позивача в частині вимог про стягнення завданої йому майнової та моральної шкоди, Суд звертає увагу, що відповідно до приписів частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначені в статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За правилами статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Статтею 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Наведеними нормами визначені спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи зазначених органів при здійсненні ними своїх повноважень.
Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.
Разом з тим, у цьому позові до Вищої ради правосуддя позивачем фактично заявлені вимоги щодо вилучення з відкритої у мережі YouTube трансляції засідання Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 28.10.2024 та на офіційному сайті Вищої ради правосуддя стосовно нього конфіденційної інформації про його діагноз та захворювання, що відноситься до повноважень відповідача, і що під час розгляду цієї справи було виконано відповідачем. Одночасно, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач разом з наведеними вище вимогами ще фактично просить відшкодувати відповідачем шкоду, заподіяну діями члена Вищої ради правосуддя. 
Однак, правомірність дій члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 щодо поширення без згоди позивача 28.10.2024 під час засідання Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя конфіденційної інформації стосовно захворювання і діагнозу позивача, стягнення шкоди, спричиненої за наслідками цих дій, є предметом спору у справі №420/33564/24, яка на теперішній час знаходиться на розгляді в Одеському окружному адміністративному суді. 
Ураховуючи наявність підстав для закриття провадження у цій справі стосовно вимог позивача про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, які мають розглядатися адміністративним судом в одному провадженні з вимогами про відшкодування шкоди, колегія суддів дійшла висновку про закриття провадження і в цій частині позовних вимог.
З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про закриття провадження у справі відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 КАС України, оскільки спір в межах заявлених позовних вимог вичерпаний.
При цьому Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Відповідно до частини шостої статті 143 КАС України у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.
Пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 2500,00 грн відповідно до платіжної інструкції від 25.11.2024 №9361-6448-7633-7871.
Зважаючи на результат розгляду, Верховний Суд роз`яснює, що цей судовий збір може бути повернутий позивачеві за його клопотанням.
Керуючись статтями 143, 238, 243, 248, 256, 266, 295 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити клопотання Вищої ради правосуддя України про закриття провадження у справі №990/364/24.
Закрити провадження у справі №990/364/24 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної та матеріальної шкоди.
Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала Верховного Суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Єзеров

Судді                                                                                                    Я.О. Берназюк

                                                                                                    Н.В. Коваленко

                                                                                                    О.П. Стародуб
                                                            
                                                                                                    С.М. Чиркін