ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року 
м. Київ

cправа №  906/1514/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульського Г.   М. - головуючого, Могил С.   К., Краснова Є.   В.,
секретар судового засідання Лихошерст І.   Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ?Сігнет   -   Центр?
на постанову Північно   -   західного апеляційного господарського суду від 25.11.2024 (колегія суддів: Саврій В.   А. - головуючий, Крейбух О.   Г., Коломис В.   В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ?Транспортно   -   експедиційне підприємство ?Горизонт?
до Товариства з обмеженою відповідальністю ?Сігнет   -   Центр?
про стягнення суми
за участю:
позивача: Федорко О.   О. (адвокат)
відповідача: Барабін Д.   В. (адвокат), Гладишева С.   Д. (адвокат)
ВСТАНОВИВ:
1.          Короткий зміст і підстави позовних вимог
1.1          Товариство з обмеженою відповідальністю ?Транспортно   -   експедиційне підприємство ?Горизонт? звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ?Сігнет-Центр?, у якому просило стягнути з відповідача:
- 1   868   700,24   грн компенсації додаткових витрат,
- 501   311,18 грн пені за період з 12.05.2023 по 25.05.2023;
- 32   947,77 грн три відсотки річних за період з 12.05.2023 по 25.05.2023;
- 28   357,03 грн інфляційних втрат за період з 12.05.2023 по 25.05.2023;
- зазначити у судовому рішенні про обов`язок органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання рішення здійснювати нарахування пені на суму простроченого боргу в 1   868   700,24 грн з 18.11.2023 до моменту виконання цього рішення у повному обсязі за наступною формулою: 1868700,24 грн * 2 * НБУ% / 100% * Д/365, де НБУ - офіційна ставка НБУ опублікована на офіційному сайті Національного банку України (https://bank.gov.ua); Д - кількість днів прострочення починаючи з наступного дня після подання позовної заяви - 18.11.2023.
1.2          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив терміни навантажувально-розвантажувальних операцій, який відповідно до додаткових угод становить не більше 48 годин, у зв`язку з чим позивач поніс додаткові витрати під час виконання додаткових угод №   №   4, 5, які підлягали компенсації, які відповідач відмовився оплатити, чим порушив права позивача, які підлягають захисту в судовому порядку.
2.          Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1          Рішенням Господарського суду Житомирської області від 25.09.2024 (суддя Прядко О.   В.), у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
2.2          Рішення суду мотивовано тим, що позивач не довів тих обставин з якими пов`язував свої вимоги.
2.3          Додатковим рішенням Господарського суду Житомирської області від 07.10.2024 (суддя Прядко О.   В.), заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково, стягнуто з позивача на його користь 75   000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
2.4          Додаткове рішення мотивовано тим, що понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу у суді частково покладаються на позивача, з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог.
2.5          Оскарженою постановою Північно   -   західного апеляційного господарського суду від 25.11.2024, вказані судові рішення скасовані та ухвалено нове, яким позов задоволено повністю, у задоволенні заяви відповідача про стягнення 158   500,00 грн витрат на правову допомогу відмовлено, заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції задоволено частково, стягнуто з відповідача 93   750,00   грн витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції, вирішено питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору.
2.6          Свій висновок апеляційний суд обґрунтував тим, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано загальну суму основної заборгованості, на яку були нараховані пеня, три відсотки річних, інфляційні втрати, розрахунки яких є арифметично правильними та є такими, що підлягають стягненню. При цьому суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованою та вважав за можливе задовольнити вимогу позивача щодо визначення органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання рішення із нарахування пені на суму простроченого боргу. Також апеляційний суд вказав на те, що відсутні підстави для обмеження права позивача на отримання грошових коштів за відповідачою, оскільки позивач не підпадає під перелік визначених осіб, відносно яких встановлено заборону відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації від 03.03.2022 №   187.
3.          Короткий зміст касаційної скарги та позиція інших учасників справи
3.1          У касаційній скарзі відповідач просить скасувати вище вказану постанову суду та залишити в силі рішення місцевого господарського суду.
3.2          На обґрунтування касаційної скарги скаржник посилався на те, що оскаржувана постанова суду прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права. Заявник касаційної скарги вказує, що не врахував правових висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, які викладено у постановах Верховного Суду, апеляційний суд не дослідив зібрані у справі докази та встановив обставини, що мають суттєве значення на підставі недопустимих доказів.
3.3          Позивач у відзиві на касаційну скаргу просить залишити без змін вказану постанову суду, посилаючись на те, що апеляційним судом у відповідності до норм матеріального та процесуального права надано належну правову оцінку поданим сторонами доказам, а доводи касаційної скарги її не спростовують.
3.4          Також позивачем подано клопотання у якому він просить закрити касаційне провадження у даній справі за касаційною скаргою відповідача на оскаржувану постанову суду, посилаючись на те, що наведені заявником касаційної скарги висновки Верховного Суду є не подібними до правовідносин, які виникли у справі, яка переглядається, а також наявний висновок Верховного Суду, який викладено у постанові від 13.11.2024 у справі №   922/1589/22 щодо застосування санкцій.
3.5          У судовому засіданні суду касаційної інстанції представник позивача зробив усну заяву про надання протягом встановленого процесуального строку доказів для відшкодування судових витрат на правничу допомогу.
4.          Мотивувальна частина
4.1          Апеляційний суд встановив, що правовідносини сторін врегульовані договору транспортного експедирування №171022-1 від 17.10.2022, що не заперечується сторонами.
4.2          За змістом пункту 2.2.6 договору, клієнт зобов`язаний протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання рахунку-фактури відшкодувати погодженні з клієнтом та здійсненні в його інтересах додаткові витрати експедитора, що виникли у останнього при виконанні цього договору.
4.3          Пунктом 4.2 договору передбачено, що у випадку несвоєчасного здійснення клієнтом платежів за надані експедитором послуги, клієнт виплачує експедиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, від неоплаченої суми за кожен день прострочення.
4.4          Згідно з пунктом 4.13 договору, нарахування та сплата штрафних санкцій здійснюється за весь час порушення зобов`язань.
4.5          Заявкою на відвантаження вих.   №   1704-01 від 17.04.2023 відповідачем (замовник) заявлено до перевезення 3710 тон вантажу зерна кукурудзи зі станції Козятин 1 у період з 17.04.2023 по 04.05.2023. на виконання умов якої, сторонами укладено Додаткову угоду №   4 від 17.04.2023, відповідно до пункту 1 якої експедитор самостійно, або із залученням третіх осіб, надає послуги клієнту з організації транспортно-експедиційних послуг на таких умовах: вантаж - зерно кукурудзи кількістю 3710 тон, не менше 53-х вагонів, тип рухомого складу - хопер-зерновоз, зі станції Попільня до станції Ксенієво експ., відправник і платник тарифу - позивач, вантажоодержувач - ТОВ "ІЗТ" для VITERRA B.V., ставка 623,52 грн без ПДВ/1т.
4.6          Суд апеляційної інстанції встановив, що під час виконання навантажувальних операцій замовник не дотримався 48-годинного терміну, що підтверджується відповіддю Філії «Головного інформаційно-обчислювального центру» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» №   ГЮЦ-46/1047 від 27.10.2023, з якої вбачається дата та час прибуття вагонів на станцію навантаження (операція ПРИБ) і дата та час прийняття рухомого складу до перевезення (операція ПРДР); залізничних накладних на пусті вагони, які підтверджують дату прибуття вагону на станцію Попільня; залізничними накладними на завантажені вагони, якими підтверджено дату відправлення вагонів зі станції Попільня.
4.7          Згідно розрахунку позивача, датою початку навантажувальних операцій є дата прибуття вагону експедитора на станцію навантаження відповідно до заявки клієнта, тобто операція «ПРИБ», а кінцем - дата прийняття рухомого складу до перевезення, операція «ПРДР».
4.8          Додатковою угодою №   4 від 17.04.2023 було зафіксовано добову ставку розміру додаткових витрат пов`язаних з порушенням строків навантажувальних операцій у розмірі - 1000,02 грн на добу за один вагон.
4.9          Загальний розмір додаткових витрат, понесених експедитором у зв`язку з порушенням клієнтом строків навантажувальних операцій під час виконанням додаткової угоди №   4 від 17.04.2023, за виключенням додаткових станційних зборів, складає 453   009,06 грн разом з ПДВ.
4.10          Крім цього, експедитором було понесено також додаткові витрати у вигляді плати за затримку вагонів на станції призначення чи на підходах до неї під час їх простою в очікуванні навантаження під час виконання додаткової угоди №   4 від 17.04.2023, розмір яких складає 357   386,52 грн разом з ПДВ.
4.11          Підтвердженням додаткових витрат є належно оформлена станцією відомість плати за користування вагонами форми ГУ-46 та пам`ятки про подавання вагонів.
4.12          Отже, загальний розмір додаткових витрат, які експедитор поніс у зв`язку з порушенням клієнтом строку навантаження вантажу за додатковою угодою №   4 становить 810395,58 грн (453   009,06 + 357   386,52) разом з ПДВ.
4.13          Заявкою на відвантаження вих.   №1704-02 від 17.04.2023 відповідачем заявлено до перевезення 3640 тон вантажу зерна кукурудзи зі станції Козятин 1 у період з 17.04.2023 по 04.05.2023, на виконання якої, 17.04.2023 сторонами укладено додаткову угоду №   5, відповідно до пункту 1 якої експедитор самостійно, або із залученням третіх осіб, надає послуги клієнту з організації транспортно-експедиційних послуг на таких умовах: вантаж - зерно кукурудзи кількістю 3640 т, не менше 52-х вагонів, тип рухомого складу - хопер-зерновоз, зі станції Козятин 1 до станції Ксенієво експ., відправник і платник тарифу - ТОВ "ТЕП "Горизонт", вантажоодержувач - ТОВ "ІЗТ" для VITERRA B.V., ставка 615,65 грн без ПДВ/1т.
4.14          Експедитор у період з 22.04.2023 по 30.04.2023 подав під навантаження на станцію Козятин 1 погоджену кількість порожніх вагонів (52 вагони), 37 з них було переадресовано, а решту - 15 вагонів було завантажено зерном кукурудзи та перевезено на станцію розвантаження - Ксенієво експ, підтвердженням вартості перевезення порожніх вагонів на станцію Козятин 1 та дати прибуття вагонів на станцію Козятин 1 є надані позивачем залізничні накладні.
4.15          Також встановлено, що замовник не дотримався 48-ми годинного терміну, що підтверджується відповіддю Філії «Головного інформаційно-обчислювального центру» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» №   ГЮЦ-46/1047 від 27.10.2023 з якої вбачається дата та час прибуття вагону на станцію навантаження (операція ПРИБ) і дата та час прийняття рухомого складу до перевезення (операція ПРДР); залізничними накладними на пусті вагони, які підтверджують дату прибуття вагону на станцію Козятин 1; залізничною накладною №   34793901 разом з відомістю вагонів, яка підтверджує дату відправки вагонів зі станції Козятин 1.
4.16          Загальний розмір додаткових витрат, понесених експедитором у зв`язку з порушенням клієнтом строків навантажувальних операцій під час виконанням додаткової угоди №   5 від 17.04.2023, із додатковими станційними зборами, складає 281   162,70 грн разом з ПДВ.
4.17          При цьому встановлено, що витрати експедитора у зв`язку із переадресацією 37 вагонів, які сплачені АТ «Укрзалізниця» за підсил вказаних 37 порожніх вагонів на станцію Козятин 1, складають 245   216,88 грн разом з ПДВ. Дата переадресації вагонів зазначена у відповіді Філії «Головного інформаційно-обчислювального центру» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» №ЕЮЦ-46/1047 від 27.10.2023 - операція «ПАДР», а також у наданих позивачем залізничних накладних.
4.18          Суд апеляційної інстанції встановив, що по вказаним вище додатковим угодам доказами розміру оренди вагонів та доказами оплати оренди вагонів є: договір оренди вагонів №   04/05 від 04.05.2022, додаткова угода №   8 від 29.03.2023 до договору оренди вагонів №   04/05 від 04.05.2022; акт №   ОУ-0000089 здачі-прийняття робіт (надання послуг); додаток до акту №   89 від 30.04.2023, Акт №   ОУ-0000126 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.05.2023; додаток до акту №   126 від 31.05.2023; рахунок-фактура №   СФ-0000091 від 31.05.2023, договір оренди вагонів №   23/01 ЗРВ-2023 від 23.01.2023; додаткова угода №   2 від 31.03.2023 до договору оренди вагонів №   23/01 ЗРВ-2023 від 23.01.2023; акт №   496 від 30.04.2023; акт №   630 від 31.05.2023; контракт на транспортно-експедиторське обслуговування з наданням рухомого складу №   08/У-07-22 від 19.09.2022; додаток №   8 від 27.03.2023 до контракту на транспортно-експедиторське обслуговування з наданням рухомого складу №   08/У-07-22 від 19.09.2022; акти надання послуг №   Г-004 від 30.04.2023 та №   Г-005 від 31.05.2023, платіжні інструкції №   2046 від 13.04.2023, №   2015 від 03.04.2023; №   2034 від 06.04.2023; №   2032 від 06.04.2023; №   2170 від 08.06.2023, №   2172 від 13.06.2023; №   2046 від 13.04.2023. Загальний розмір додаткових витрат, які експедитор поніс у зв`язку з виконанням зобов`язань складає 1 868 700,24 грн разом з ПДВ.
4.19          Відповідно до пунктів 2 додаткових угод №   4, №   5, клієнт вживає заходів, щодо дотримання термінів навантажувально   -   розвантажувальних операцій, у тому числі й залученими третіми сторонами (заявленими місцями навантаження та вивантаження та іншими). У разі порушення термінів навантажувально-розвантажувальних операцій (пільгового періоду) клієнт компенсує експедитору добову ставку користування кожним рухомим складом, складовою якої є збитки експедитора та втрачена вигода за ставкою 1000,02 грн з урахуванням ПДВ. Кожна неповна доба прирівнюється до повної. Сторони погодили що: пільговим періодом навантажувальних операцій є 48 годин, відлік яких починається з моменту прибуття рухомого складу на станцію навантаження та закінчується з моменту прийняття рухомого складу до перевезення; пільговим періодом вивантажувальних операцій є 48 годин, відлік яких починається з моменту прибуття рухомого складу на станцію вивантаження та закінчується з моменту прийняття рухомого складу до перевезення - при організації перевезення в межах України та починається з моменту перетину кордону України у напрямку вивантаження та зворотного перетину кордону України - при організації експортних перевезень.
4.20          Пунктом 3 додаткових угод №   4, №   5 передбачено, що у разі затримки (простою) вагонів в очікуванні навантаження/вивантаження на коліях загального користування при навантажувально   -   розвантажувальних операціях та на підходах до станції навантаження/вивантаження клієнт компенсує понесені Експедитором додаткові витрати, відповідно до вимог пункту 5 Розділу V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом в межах України та пов`язані з ними послугами. Підтвердженням додаткових витрат є оформлена станцією Відомість плати за користування вагонами форми ГУ-46 та пам`ятки про подавання вагонів.
4.21          Отже, положеннями пунктів 2, 3 додаткових угод сторони встановили для клієнта обов`язок компенсувати експедитору додаткові витрати пов`язані з порушенням термінів навантажувально-розвантажувальних операцій, та визначили перелік доказів, які підтверджують такі витрати.
4.22          Як встановлено судом апеляційної інстанції, із пояснень позивача вбачається, при підготовці проекту комерційної пропозиції відповідачу та подальшій підготовці та укладенні додаткових угод до договору, позивач прораховував власний комерційний ризик, пов`язаний з можливим неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань, зокрема у зв`язку з порушенням останнім термінів навантажувально-розвантажувальних операцій. Це пов`язане, зокрема, з тим, що в операціях з експедиції вантажу відповідача були задіяні не власні, а орендовані у третіх осіб вагони.
4.23          Апеляційний суд встановив, що пункти 2, 3 додаткових угод містять положення про те, що у разі порушення термінів навантажувально-розвантажувальних операцій клієнт має компенсувати експедитору добову ставку користування кожним рухомим складом та додаткові витрати сплачені АТ ?Укрзалізниця? відповідно до вимог пункту 5 Розділу V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом в межах України та пов`язані з ними послугами, підтверджені відомостями плати за користування вагонами форми ГУ-46, тому заявлені позивачем додаткові витрати, які були понесені в інтересах клієнта, є договірними зобов`язаннями, які повинен виконати відповідач.
4.24           03.05.2023 на електронний кабінет відповідача в сервісі «Вчасно» було відправлено рахунок на оплату №   300411 від 30.04.2023 на загальну суму 996   183,90   грн та акт надання послуг №   300411 від 30.04.2023.
4.25           10.05.2023 позивач поштовим відправленням з описом вкладення надіслав на поштову адресу відповідача претензію про погашення заборгованості за договором транспортного експедирування №   171022-1 від 17.10.2022 вих.№1008 від 10.05.2023, у якій було уточнено суму додаткових витрат, понесених експедитором у зв`язку з переадресацією вагонів, та які були заявлені до оплати у рахунку на оплату №   300411 від 30.04.2023, суму зменшено з 996183,90 грн до 777141,96 грн. Відповідачу було надіслано рахунок на оплату №300411 від 30.04.2023 і акт надання послуг №300411 від 30.04.2023 у новій редакції.
4.26           08.05.2023 на електронний кабінет відповідача в сервісі «Вчасно» було відправлено рахунок на оплату №   60501 від 06.05.2023 та акт надання послу №   60501 від 06.05.2023 на загальну суму 1057361,90 грн.
4.27          За період з 12.05.2023 по 25.05.2023 у позивача виникли підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, на суму, яка була оплачена - 776199,20 грн та за період з 12.05.2023 по день подання позову на недоплачену суму, а саме - 281162,70 грн.
4.28           10.05.2023 на електронний кабінет відповідача в сервісі «Вчасно» було відправлено рахунок на оплату №   90501 від 09.05.2023 та акт надання послу №   90501 від 09.05.2023 на загальну суму 3   533   706,47 грн.
4.29          За період з 14.05.2023 по 25.05.2023 у позивача виникли підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, на суму, яка була оплачена з пропуском строку - 2723310,89 грн та за період з 14.05.2023 по день подання позову на недоплачену суму - 810395,58 грн.
4.30          За цих обставин апеляційний суд, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
4.31          Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
4.32          Відповідно до частини першої статті 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).
4.33          Положеннями статті 9 Закону України ?Про транспортно-експедиторську діяльність? за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу (ч.   1). Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади (ч.   10). Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення (ч.   13).
4.34          Статтею 12 Закону України ?Про транспортно-експедиторську діяльність? встановлено, що обов`язок своєчасно надати експедитору повну, точну і достовірну інформацію, необхідну для виконання експедитором своїх обов`язків за договором транспортного експедирування, покладається на клієнта. Клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.
4.35          Відповідно до приписів статей 525, 526, 615, 929 Цивільного кодексу України, статей 1, 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" двосторонній характер договору транспортного експедирування зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. З укладенням такого договору експедитор бере на себе обов`язок за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу, і водночас набуває права вимагати їх оплати, а замовник набуває право вимагати виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування. Отже, у разі фактичного прийняття наданих експедитором послуг відмова клієнта від підписання акта приймання-передачі послуг не звільняє його від обов`язку з їх оплати.
4.36          Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
4.37          Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
4.38          Згідно зі статтею 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
4.39          Відповідно до частин 1, 2 статті 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
4.40          Установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, Цивільний кодекс України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. 
4.41          Отже, особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання.
4.42          Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
4.43          Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
4.44          Встановивши, що відповідачем було порушено встановлені додатковими угодами терміни навантажувально-розвантажувальних операцій, в результаті чого експедитор поніс додаткові витрати в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування, які йому має відшкодувати відповідач, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості та нарахованої на неї пені, трьох відсотків річних та інфляційні втрати.
4.45          Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду, оскільки із встановлених ним обставин справи та зазначених норм права вбачається, що відповідач у встановленому законом порядку не довів відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання, доказів сплати таких додаткових витрат судам не надав, що є підставою для задоволення позову.
4.46          Апеляційним судом встановлено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань засновником (учасником) та кінцевим бенефіціарним власником (контролером) Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Горизонт" (код ЄДРПОУ 43198533) є ОСОБА_1 , громадянин Республіки Кіпр ( АДРЕСА_1 ), тип бенефіціарного володіння: прямий вирішальний вплив, відсоток частки статутного капіталу або відсоток права голосу: 100.
4.47          Згідно з приписами статті 1 Закону України "Про санкції", з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції). Санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність. Застосування санкцій не виключає застосування інших заходів захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, її економічної самостійності, прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави.
4.48          Відповідно до пункту 1 частин першої, другої статті 3 Закону України "Про санкції", підставами для застосування санкцій є: дії іноземної держави, іноземної юридичної чи фізичної особи, інших суб`єктів, які створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, сприяють терористичній діяльності та/або порушують права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства та держави, призводять до окупації території, експропріації чи обмеження права власності, завдання майнових втрат, створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод. Застосування санкцій ґрунтується на принципах законності, прозорості, об`єктивності, відповідності меті та ефективності.
4.49          Колегія суддів суду зазначає, що Указ Президента України про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), з урахуванням рішення РНБО, уведеним в дію таким Указом, передбачає індивідуалізовані приписи щодо застосування санкцій до конкретних юридичних і фізичних осіб, тобто він адресований цим особам і спрямований на припинення конкретних правовідносин (подібний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2024 у справі № 990/270/23).
4.50          З урахуванням того, що згідно додатку 2 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.12.2023 ?Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)?, яке введено в дію Указом Президента України від 23.12.2023 №   850/2023, яким встановлено відповідні санкції до юридичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Горизонт" не включено до списку таких юридичних осіб, щодо яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), колегія суддів зважаючи на те, що Указ Президента України про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) є актом індивідуальної дії, погоджується з висновком апеляційного суду про те, що санкції, які були застосовані персонально до фізичної особи - ОСОБА_2 , громадянина Республіки Кіпр, не можуть бути застосовані до Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Горизонт".
4.51          Окрім цього, підтвердженням обґрунтованості висновку апеляційного суду про те, що санкції, які були застосовані персонально до фізичної особи ОСОБА_2 , та не можуть бути застосовані до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Горизонт" є те, що відповідно до частин 1, 3 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями; учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.
4.52          Як встановлено судом апеляційної інстанції, згідно із статутними документами Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційне підприємство "Горизонт" є самостійним суб`єктом господарювання, який несе відповідальність виключно за своїми зобов`язаннями та не відповідає за зобов`язаннями своїх учасників та/або за будь-які індивідуальні санкції чи обмеження, накладені на таких учасників.
4.53          Застосовані санкції до засновника юридичної особи не впливають на вирішення даної справи, оскільки позивачем у даній справі є саме юридична особа, а не безпосередньою підсанкційна фізична особа.
4.54          Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.11.2024 у справі №   922/1589/22, який був врахований судом апеляційної інстанції під час постановлення судового акта у справі, яка переглядається.
Щодо не дослідження судами зібраних у справі доказів
4.55          Доводи відповідача, які викладені у касаційній скарзі щодо не дослідження апеляційним судом зібраних у справі доказів, спростовуються наступним.
4.56          Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
4.57          Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", а не "факту", отже, відповідно до статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.
4.58          При цьому Суд в силу приписів статті 300 ГПК України не вдається до переоцінки доказів та встановлених на підставі їх обставин, оскільки дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 73-80, 86, 300 ГПК України.
4.59          Посилаючись на не дослідження судом апеляційної інстанції доказів скаржник свої доводи зводить до того, що суд не дослідив обставин, що входять до предмета доказування у справі.
4.60          Враховуючи викладене, згідно наведених положень статті 300 ГПК України такі доводи не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
Щодо встановлення судами обставини, що мають суттєве значення на підставі недопустимих доказів
4.61          Посилання відповідача на те, що апеляційний суд встановив обставини, що мають суттєве значення на підставі недопустимих доказів, є безпідставними.
4.62          Верховний Суд наголошує, що допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з передбачених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.
4.63          Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.12.2022 у справі №   903/34/22.
4.64          Недопустимі докази - це докази, які отримані внаслідок порушення закону. Тягар доведення недопустимості доказу покладено на особу, яка наполягає на тому, що судом використано недопустимий доказ.
4.65          Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.09.2022 у справі №   910/3493/21, від 16.03.2021 у справі №   905/1232/19, від 02.03.2021 у справі №   922/2319/20, від 16.02.2021 у справі №   913/502/19, від 13.08.2020 у справі №   916/1168/17.
4.66          Натомість відповідач у поданій касаційній скарзі не обґрунтував, в чому саме проявилося порушення апеляційним судом положень статті 77 ГПК України, зокрема, щодо закону, з порушенням якого отримано оцінені судом докази, та/або підтвердження обставин іншими засобами доказування, а не певними засобами доказування, які відповідно до законодавства повинні підтверджувати фактичні обставини справи.
4.67          Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційний суд не встановив, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (схожий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №   373/2054/16   -   ц).
4.68          Доводи, викладені у касаційній скарзі, щодо встановлення судом апеляційної інстанції обставин справи на підставі недопустимих доказів не містять аргументованих, обґрунтованих мотивувань та зводяться до заперечень встановлених судом обставин справи.
4.69          Отже, відповідач належним чином не обґрунтував та не довів, що суд порушив норми процесуального права щодо порядку оцінки доказів, зокрема, процедури отримання доказів та/або дослідження доказів.
4.70          Наведеним спростовуються аргументи відповідача на обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини 3 статті 310 ГПК України (щодо недопустимості доказів).
Висновки за результатами касаційного розгляду
4.71          Оскільки клопотання позивача про закриття касаційного провадження зводиться у тому числі і до недоведеності підстав для скасування судових рішень, зокрема щодо посилань скаржника на постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №   753/11000/14-ц, від 02.05.2018 у справі №   910/16011/17, від 20.03.2024 у справі №   910/12080/22, від 18.05.2022 у справі №   613/1436/17, однак згідно положень статті 296 ГПК України недоведеність сакаржником підстав для скасування судових рішень не є правовою підставою для закриття касаційного провадження, це клопотання задоволенню не підлягає.
4.72          Доводи, викладені у касаційній скарзі, за своїм змістом зводяться до незгоди з наданою апеляційним судом оцінкою зібраним у справі доказам та встановленим на їх підставі обставинам справи, спрямовані на необхідність переоцінки цих доказів і встановлених судами обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки апеляційним судом, який їх обґрунтовано спростував.
4.73          Відповідно до положень статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
4.74          Оскільки доводи, викладені в касаційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, скаржником не доведено неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення ними норм процесуального права при винесенні оскаржуваної постанови, підстав для її скасування немає. Тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін.
4.75          Враховуючи викладене, клопотання відповідача про поворот виконання оскарженої постанови суду апеляційної інстанції задоволенню не підлягає.
4.76          Відповідно до положень статті 129 ГПК України судові витрати з касаційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 240, 300, 308, 309, 315, 317 ГПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ?Сігнет   -   Центр? залишити без задоволення, а постанову Північно   -   західного апеляційного господарського суду від 25.11.2024 у справі №   906/1514/23, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Г.   М. Мачульський

Судді                                                                                          С.   К. Могил
                                                                                
                                                                                          Є.   В. Краснов