УХВАЛА

26 лютого 2025 року 
м. Київ
справа №400/7736/24
адміністративне провадження № К/990/4917/25  
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Бевзенка В.М. (далі - Суд), перевіривши касаційну скаргу Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025 у справі №400/7736/24 за позовом заступника керівника Миколаївської окружної прокуратури до Веснянської сільської ради Миколаївського району за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Миколаївська районна рада Миколаївської області, Управління соціально - економічного розвитку території Миколаївської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - 
УСТАНОВИВ:
Заступник керівника Миколаївської окружної прокуратури (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Веснянської сільської ради Миколаївського району за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Миколаївська районна рада Миколаївської області, Управління соціально - економічного розвитку території Миколаївської районної державної адміністрації, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Веснянської сільради щодо неприйняття зі спільної власності територіальних громад Миколаївського району Миколаївської області у комунальну власність Веснянської сільської об`єднаної територіальної громади Миколаївської області нежитлову будівлю Кир`яківського будинку культури, що розташована за адресою:                                       вул. Центральна, 4, с. Кир`яківка, Миколаївський р-н, Миколаївська обл. та вбудовану в підвальне приміщення захисну споруду цивільного захисту, що розташована за адресою: вул. Центральна, 4 А, с. Кир`яківка, Миколаївський р-н, Миколаївська обл., загальною площею 2 527 кв. м.
- зобов`язати Веснянську сільраду виконати рішення Миколаївської районної ради Миколаївської області від 24.02.2021 №13 «Про передачу Кир`яківського будинку культури та майна із спільної власності територіальних громад сіл, селищ Миколаївського району у комунальну власність Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області» - в частині виконання пункту 5 цього рішення щодо прийняття у комунальну власність нежитлової будівлі Кир`яківського будинку культури, що розташована за адресою: вул. Центральна, 4, с. Кир`яківка, Миколаївський р-н, Миколаївська обл. та вбудованої в підвальне приміщення захисної споруди цивільного захисту, що розташована за адресою: вул. Центральна, 4 А, с. Кир`яківка, Миколаївський р-н, Миколаївська обл. загальною площею 2 527 кв. м.
Суд першої інстанції розглянув справу за правилами загального позовного провадження.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 відмовлено у задоволенні позову.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025 у справі №400/7736/24, апеляційну скаргу першого заступника керівника Миколаївської окружної прокуратури задоволено, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову.
07.02.2025 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, у якій скаржник просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025 із закриттям провадження у справі.
Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд, дійшов такого висновку.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.
Підставами касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої статті                 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме що суди попередніх інстанцій в оскаржуваному рішенні застосували норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №914/582/17, від 17.04.2018 у справі №815/6956/15, від 19.04.2018 у справі №9901/137/18, постанові Верховного Суду від 24.01.2020 у справі №127/26251/15-а, від 28.10.2020 у справі №9901/153/20.
Суд не бере до уваги покликання скаржника на висновки Верховного Суду, Великої Палати Верховного Суду у вищевикладених постановах з огляду на те, що правовідносини вищезазначених справ не є подібними до правовідносин у  справі №400/7736/24 .
У справі №914/582/17 предметом спору є визнання недійсним рішення Жидачівської районної ради №93 від 10.04.2003 в частині пункту 2, яким прийнято до комунальної власності приміщення гаражів по вул. Загір`я, 2, що розміщуються на землях історико-культурного призначення, що належать до охоронної зони площею 1.72 га (на старовинному єврейському кладовищі), яка визначалася компетентними органами ще до прийняття спірного рішення.
Предметом спору №815/6956/15 є визнання неправомірним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.09.2015 №24070099.
У справі №9901/137/18 предметом спору є  визнання протиправною бездіяльності ВРП.
У справі №127/26251/15-а предметом спору є визнання протиправною бездіяльності відповідача, зобов`язання відповідача внести до виконавчого комітету Вінницької обласної ради пропозицію про використання приміщень по вул. Інтернаціональній, 5 в м. Вінниці в інших цілях або про знесення будинку, зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення протягом 30 календарних днів з дня набрання постановою законної сили та стягнення понесених судових витрат. 
Предметом спору №9901/153/20 є визнання протиправною бездіяльності Верховної Ради України щодо усунення проявів дискримінації католиків владою, зобов`язання відповідача надати оцінку діям і бездіяльності щодо руйнування та насильницького утримання головного храму католиків Києва, створення спеціальної комісії з питання повернення католицькій громаді України головного храму - Костелу Святого Миколая, стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі заробітної плати депутата, винесення окремої ухвали, якою зобов`язати Службу безпеки України дати оцінку діям щодо руйнації храму, залучити експертів міжнародних організацій до вирішення питання щодо повернення храму.
Колегія суддів наголошує, що виникнення підстав для касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, на який у касаційній скарзі посилається скаржник, обумовлюється наявністю саме подібних правовідносин, які виникли у справі, у якій ухвалені судові рішення, щодо оскарження яких порушується питання, та у справах, розглянутих Верховним Судом, на які здійснюється посилання на підтвердження застосування норми права без урахування висновку цього Суду.
Отже, законодавець чітко визначив які судові рішення, з яких підстав і у яких випадках можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.
Відповідно до положень пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових:
- суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду;
- спірні питання виникли у подібних правовідносинах.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.
Однак, у цілому у касаційній скарзі лише викладено обставини, які стали підставою для прийняття спірних у цій справі рішень, з абстрактним зазначенням, що судами попередніх інстанцій рішення ухвалені з порушенням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Інші наведені скаржником доводи стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, а тому посилання скаржника в цій частині не узгоджуються з підставами касаційного оскарження судових рішень - пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Верховний Суд звертає увагу, що на стадії відкриття касаційного провадження касаційний суд не перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень, а перевіряє касаційну скаргу на предмет дотримання особою, яка її подає, вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а також дотримання строків реалізації права на касаційне оскарження.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, так само, як і визначити норму права, яку на думку скаржника, застосовано судами без врахування висновків Верховного Суду, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025 у справі №400/7736/24 - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. 
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду з підстав і у порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не оскаржується.

Суддя                                                                                                                 В.М. Бевзенко