УХВАЛА
іменем України

17 січня 2025 року 
м. Київ
справа № 380/27516/23
провадження № К/990/28831/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Смоковича М. І.,
суддів: Мацедонської В. Е., Уханенка С. А.
розглянувши в порядку письмового провадження 
заяву  ОСОБА_1 про відмову від позову в адміністративній справі №380/27516/23
за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року, ухваленого у складі головуючого судді Гавдик З. В., та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року, прийнятої у складі колегії суддів: головуючого - Ільчишин Н. В., суддів: Носа С. П., Шевчук С. М.,
в с т а н о в и в :
1. У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові (далі також - ТУ ДБР у м. Львові) про стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата компенсації за невикористані дні щорічної основної та щорічної додаткової оплачуваної відпусток за 2021-2022 роки) у розмірі 430926,86 гривень.
2. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року позов задоволено. 
3. Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 05 червня 2024 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року змінено, а саме викладено абзац другий резолютивної частини в такій редакції: "Стягнути ТУ ДБР у м. Львові на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 418987,66 грн з відрахуванням податків та В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року у справі № 380/27516/23 залишено без змін.
4. ТУ ДБР у м. Львові подало касаційну скаргу на вказані судові рішення з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України та підпунктів «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Так, автор скарги зауважив на тому, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні не врахував висновків щодо застосування статті 117 Кодексу законів про працю України, викладених у постановах Верховного Суду від 20 червня 2024 року у справі № 120/10686/22, від 26 червня 2024 року у справі № 520/9192/22 у подібних правовідносинах.
Також автор касаційної скарги покликається на підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. 
5. Верховний Суд ухвалою від 13 серпня 2024 року відкрив касаційне провадження за скаргою ТУ ДБР у м. Львові на вказані судові рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
6. 30 грудня 2024 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відмову від позову, яка засвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О. Л.
7. Суд, перевіривши заяву ОСОБА_1 про відмову від позову, вказує на таке.
8. За змістом частини першої статті 47 КАС України позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову.
9. Частиною першою статті 189 КАС України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
10. Приписами статті 348 КАС України обумовлено, що позивач може відмовитися від позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення касаційного розгляду. 
У разі відмови від позову або примирення сторін суд касаційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 189, 190 цього Кодексу, якою одночасно визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.
11. За правилами частини шостої статті 47 КАС України, якій кореспондують норми частини п`ятої статті 189 цього Кодексу, суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.
12. З матеріалів справи висновується, що перешкоди для прийняття відмови позивача від позову відсутні.
13. З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку про те, що відмова ОСОБА_1 від позову не суперечить закону та не порушує чиїх-небудь прав, свобод або інтересів.
14. З огляду на вищевикладене та, враховуючи обставини справи, Верховний Суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову, у зв`язку з чим оскаржувані судові рішення варто визнати нечинними, а провадження у справі - закрити.
15. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.
16. Відповідно до частини другої статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача у цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.
Керуючись статтями 3, 47, 189, 238, 239, 345, 348, 349, 355, 359 КАС України,

у х в а л и в :

1.          Прийняти відмову від позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.
2.          Визнати нечинними рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі № 380/27516/23.
3.          Провадження у справі № 380/27516/23 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні - закрити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач                                                                                М. І. Смокович 
Судді                                                                                                    В. Е. Мацедонська
                                                                                                                        С. А. Уханенко