ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року 
м. Київ

cправа №   922/5348/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н. М. - головуючий, Кондратова І. Д., Кролевець О. А.,

за участю секретаря судового засідання - Долгополової Ю. А.,

представників учасників справи:
позивача - Орлов О. О.,
відповідача - не з`явився,
третьої особи - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяви ОСОБА_1 та Садівничого товариства "Світанок" 
про ухвалення додаткового рішення

у справі № 922/5348/23 Господарського суду Харківської області

за позовом  ОСОБА_1  
до Садівничого товариства "Світанок"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 
про визнання недійсними рішень,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Садівничого товариства "Світанок" про: - визнання недійсним попереднього рішення спільних зборів правління та уповноважених членів Садівничого товариства "Світанок" від 26.12.2021, відповідно до якого було виключено ОСОБА_1 з членів Садівничого товариства "Світанок" за несплату членських внесків за 2021 рік; - визнання недійсним рішення спільних зборів правління та уповноважених членів Садівничого товариства "Світанок", оформленого протоколом від 26.06.2022 в частині виключення садовода ділянки НОМЕР_2 з Садівничого товариства "Світанок" - ОСОБА_1 та нарахування йому штрафних санкцій у розмірі 2500 грн. 
Рішенням Господарського суду Харківської області від 02.05.2024 у справі № 922/5348/23 позов задоволено. 
Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 16.05.2024 у справі № 922/5348/23 заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у справі - задоволено частково. Присуджено до стягнення з Садівничого товариства "Світанок" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13 000,00 грн.
Постановою від 12.09.2024 Східний апеляційний господарський суд скасував рішення Господарського суду Харківської області від 02.05.2024 у справі № 922/5348/23 в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним попереднього рішення спільних зборів правління та уповноважених членів Садівничого товариства "Світанок", яке оформлене протоколом № 4 від 26.12.2021, в частині виключення садовода ділянки НОМЕР_2 з членів Садівничого товариства "Світанок" за несплату членських внесків за 2021 рік. Прийняв в цій частині нове рішення, яким відмовив у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним попереднього рішення спільних зборів правління та уповноважених членів Садівничого товариства "Світанок", яке оформлене протоколом № 4 від 26.12.2021, в частині виключення садовода ділянки НОМЕР_2 з членів Садівничого товариства "Світанок" за несплату членських внесків за 2021 рік. В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 02.05.2024 у справі № 922/5348/23 залишив без змін. Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 16.05.2024 у справі №922/5348/23 залишив без змін.
Додатковою постановою від 26.09.2024 Східний апеляційний господарський суд заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнив. Присудив до стягнення з Садівничого товариства "Світанок" на користь фізичної особи ОСОБА_1 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції. У задоволенні заяви Садівничого товариства "Світанок" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу відмовив.
Постановою від 28.01.2025 Верховний Суд закрив касаційне провадження у справі № 922/5348/23 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.09.2024 в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним попереднього рішення спільних зборів правління та уповноважених членів Садівничого товариства "Світанок", яке оформлене протоколом № 4 від 26.12.2021. Касаційну скаргу Садівничого товариства "Світанок" на рішення Господарського суду Харківської області від 02.05.2024, додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 16.05.2024, постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.09.2024 та додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.09.2024 у справі № 922/5348/23 залишив без задоволення. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.09.2024 в частині позовних вимог про визнання недійсним рішення спільних зборів правління та уповноважених членів Садівничого товариства "Світанок", оформленого протоколом від 26.06.2022 щодо виключення садовода ділянки НОМЕР_2 з Садівничого товариства "Світанок" - ОСОБА_1 , та додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.09.2024 у справі № 922/5348/23 залишив без змін.
При прийнятті постанови Верховним Судом розподіл судових витрат в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу не здійснювався.
Водночас, ОСОБА_1 у касаційній скарзі зазначив, що він понесе судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у суді касаційної інстанції у розмірі 10 000,00 грн.  При цьому, у касаційній скарзі зазначено, що докази, на підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Садівниче товариство "Світанок", у відзиві на касаційну скаргу, зазначило, що витрати відповідача, пов`язані із розглядом даної справи, складають 74 126,00 грн, а саме: - витрати на правову допомогу у суді першої інстанції складають 20 000,00 грн; - судовий збір за подання апеляційної скарги складає 4 026,00 грн; - витрати на правову допомогу у суді апеляційної інстанції складають 20 100,00 грн; - витрати на правову допомогу у суді касаційної інстанції складають 30 000,00 грн. При цьому, Садівниче товариство "Світанок" зазначило, що остаточний розрахунок витрат буде наданий в процесі розгляду справи, але не пізніше 5 днів з моменту винесення остаточного рішення суду.

03.02.2025 на адресу Суду надійшла заява, в якій ОСОБА_1  просить, зокрема, ухвалити додаткове судове рішення у справі № 922/5348/23, стягнувши з Садівничого товариства "Світанок" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у суді касаційної інстанції в сумі 10 000,00 грн.

10.02.2025 на адресу Суду надійшла заява Садівничого товариства "Світанок" про ухвалення додаткового рішення (надіслана 06.02.2025, підтвердженням чого є накладна відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла заява), в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 8 000,0 грн.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, Верховний Суд виходить з такого.
Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. 
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. 
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно із статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3      статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6   статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частин 5 та 6   статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4   статті 129   Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим у частині 5   статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5   статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4   статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9   статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4   статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6   статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9   статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
Згідно із частиною 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. 
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. 
Зокрема, згідно з практикою Європейського  суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Крім того, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.05.2023 у справі  № 915/1788/21).
ОСОБА_1 на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн в суді касаційної інстанції надано: 
- копію договору про надання правничої допомоги №51/Л/Г-23 від 22.11.2023;
- копію додатку №1 до договору про надання правничої допомоги №51/Л/Г-23 від
22.11.2023, у пункті 3 якого зазначено: сторони за договором про надання правничої допомоги №51/Л/Г-23 вiд 22 листопада 202З року домовились, що гонорар адвоката за надання правничої допомоги щодо представництва та захисту прав та інтересів клієнта у справі щодо виключення ОСОБА_1 зi складу членів Садівничого товариства "Світанок",- у суді третьої інстанції (Касаційний господарський суд) становить 10 000, 00 (десять тисяч) гривень у будь-якому випадку, навіть при ухваленні судом рішення не на користь клієнта. При цьому надання правничої допомоги при розгляді справи в суді третьої інстанції включає: вивчення документів, підготовку та подання до суду касацiйноi скарги або відзиву на касаційну скаргу, за необхідності підготовку та подання заяв i клопотань з процесуальних питань або заперечень на заяви i клопотання, за необхідності підготовку та подання інших документів, передбачених ГПК України, які необхідні для розгляду справи та отримання судового рішення на користь клієнта, а також представництво інтересів клієнта в суді третьої інстанції (Касаційний господарський суд);
- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю;
- копію ордеру на надання правової допомоги серії АХ № 1213040 від 07.10.2024;
- копію акта виконаних робіт №4 від 29.01.2025, в якому зазначено, що адвокат надав клієнту наступні послуги: 1) здійснив аналіз наявної правової ситуації та наданих клієнтом документів та вивчив судову практику з правовідносин що склалися; 2) склав, підписав та подав касаційну скаргу до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду; 3) усунув недоліки касаційної скарги та подав касаційну скаргу у новій редакції; 4) склав, підписав та подав відзив на касаційну скаргу Відповідача з обґрунтуванням правової позиції; 5) 28.01.2025 брав участь у судовому засіданні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №922/5348/23, здійснював представництво інтересів Клієнта шляхом надання пояснень суду, викладення своїх доводів, міркувань, щодо питань, які виникають під час судового розгляду у суді третьої інстанції; 6) склав, сформував заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі №922/5348/23 про розподіл судових витрат клієнта на правничу допомогу адвоката та стягнення їх з відповідача;
- копію розписки про отримання адвокатом гонорару за договором про надання правничої допомоги №51/Л/Г-23 від 22.11.2023.
Отже, ОСОБА_1 , згідно з вимогами статті 74 Господарського процесуального кодексу України, було надано докази в обґрунтування понесених витрат.
Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібні за змістом висновки наведено у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).
Суд враховує, що в акті виконаних робіт №4 від 29.01.2025 включені послуги адвоката (пункти 2, 3 акта) з складення, підписання та подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду та усунення недоліків касаційної скарги і подання касаційної скарги у новій редакції. Однак Верховним Судом, постановою від 28.01.2025, закрито касаційне провадження у справі № 922/5348/23 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.09.2024, оскільки    наведена ОСОБА_1 підстава касаційного оскарження, передбачена у пункті 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження. Відтак, позивачем безпідставно включено такі послуги (виконані роботи) до складу витрат на професійну правничу допомогу, які він хоче покласти на відповідача.
Суд також враховує, що в пункті 6 акта виконаних робіт №4 від 29.01.2025  до переліку витрат, що підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок іншої сторони, включено послугу з складення, формування заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі №922/5348/23 про розподіл судових витрат клієнта на правничу допомогу адвоката. Однак, заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (такий висновок щодо застосування статей 123, 126 Господарського процесуального кодексу України викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22).
Крім того, у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №910/20852/20, у додаткових постановах Верховного Суду від 29.02.2024 у справі № 917/272/23, від 05.03.2024 у справі № 916/2266/22, від 17.04.2024 у справі № 910/19865/21 зазначено, що Суд при зменшенні витрат на правову допомогу враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.
Суд враховує, що правова позиція ОСОБА_1 була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору в судах першої та апеляційної інстанцій, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, а адвокат Орлов О. О. надавав правову допомогу ОСОБА_1 у судах першої та апеляційної інстанцій, тому, відповідно, був обізнаний у справі з усіма деталями, що з неї випливають. Отже, підготовка відзиву на касаційну скаргу не вимагала значного обсягу юридичної роботи.
З огляду на наведене, врахувавши результати розгляду Верховним Судом касаційних скарг позивача та відповідача, дослідивши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом касаційної скарги відповідача у даній справі у Верховному Суді, а також надані заявником документи, Суд дійшов висновку про стягнення з Садівничого товариства "Світанок" на користь ОСОБА_1 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції, які відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співрозмірні з виконаною роботою у суді касаційної інстанції.
Розглянувши заяву Садівничого товариства "Світанок" про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення її без розгляду з огляду на таке.
Пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини 8 статті 129 цього Кодексу (частина 6 статті 130 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 118 Господарського процесуального кодексу України).
Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Таким чином, докази понесених стороною судових витрат мають бути подані до закінчення розгляду справи по суті або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому у разі неподання відповідних доказів, протягом встановленого строку після ухвалення судового рішення, з огляду на приписи абзацу третього частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, така заява залишається без розгляду.
Отже, оскільки Верховний Суд ухвалив постанову у даній справі 28.01.2025, Садівниче товариство "Світанок" повинно було подати докази понесених витрат до 03.02.2025 (з урахуванням вихідних днів).
Однак, Садівниче товариство "Світанок" надіслало на адресу Суду заяву із доказами понесених витрат 06.02.2025. 
Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що Садівниче товариство "Світанок", звернувшись із заявою 06.02.2025, не дотрималось вимог частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України щодо строку подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, а саме протягом п`яти днів після ухвалення Верховним Судом постанови від 28.01.2025 у справі № 922/5348/23, відтак заяву про ухвалення додаткового рішення відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України слід залишити без розгляду. 
Керуючись статтями 13, 118, 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Суд 

УХВАЛИВ :

1. Заяву Садівничого товариства "Світанок" про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду.

2. Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

3. Стягнути з Садівничого товариства "Світанок" (62492, Харківська обл., Харківський р-н., с. Лизогубівка, ідентифікаційний код: 23148478) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом справи № 922/5348/23.

4. В іншій частині у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

5. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Харківської області.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                         Н. М. Губенко

Судді                                                                                                     І. Д. Кондратова

                                                                                                              О. А. Кролевець