УХВАЛА

23 січня 2025 року 
м. Київ
справа №640/18670/20
адміністративне провадження № К/990/1092/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Уханенка С.А.,
суддів: Кашпур О.В.,  Соколова В.М., 
перевірив касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Атестаційної комісії № 2 Головного управління Національної комісії в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом Головного управління Національної поліції в Київській області, Атестаційної комісії № 2 Головного управління Національної поліції в Київській області, у якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Атестаційної комісії № 2 Головного управління Національної поліції в Київській області щодо прийняття рішення про звільнення зі служби через службову невідповідність начальника сектору кримінальної поліції Ржищівського відділення поліції Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним і скасувати наказ від 14 липня 2020 року № 204 о/с Головного управління Національної поліції в Київській області в частині звільнення начальника сектору кримінальної поліції Ржищівського відділення поліції Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції;
- поновити на посаді начальника сектору кримінальної поліції Ржищівського відділення поліції Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_1 зі спеціальним званням «капітан поліції»;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 всі судові витрати пов`язані з розглядом даної справи.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Атестаційної комісії № 2 Головного управління Національної поліції в Київській області від 30 червня 2020 року щодо прийняття рішення про звільнення зі служби через службову невідповідність начальника сектору кримінальної поліції Ржищівського відділення поліції Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_1 . Визнано протиправним і скасовано наказ від 14 липня 2020 року № 204 о/с Головного управління Національної поліції в Київській області в частині звільнення начальника сектору кримінальної поліції Ржищівського відділення поліції Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції. Поновлено на посаді начальника сектору кримінальної поліції Ржищівського відділення поліції Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_1 зі спеціальним званням «капітан поліції» з 16 липня 2020 року. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 265113,42 гривень.
07 січня 2025 року засобами поштового зв`язку відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на судові рішення у цій справі. 
Предметом спору у цій справі є правомірність звільнення позивача зі служби через службову невідповідність.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, як виняток, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, справа розглянута Окружним адміністративним судом міста Києва в порядку спрощеного позовного провадження.
Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, судом касаційної інстанції не встановлено і заявником касаційної скарги не зазначено.
Отже, у касаційній скарзі скаржником не наведено обґрунтованих підстав можливості допуску касаційної скарги до перегляду судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного провадження.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1.  Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Атестаційної комісії № 2 Головного управління Національної комісії в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
2. Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	С.А. Уханенко О.В. Кашпур 	
                                                                                                                   В.М. Соколов