УХВАЛА

15 січня 2025 року 
м. Київ

справа №420/4339/24
адміністративне провадження № К/990/553/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Рибачука А.І.,  Стеценка С.Г., 
перевіривши касаційну Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року у справі № 420/4339/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 155250023558 від 03.01.2024 року «Про перерахунок пенсії»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 наступні періоди роботи: з 01.10.2009 року по 20.05.2018 року.; 25.06.2018 року; з 17.09.2018 року по 28.09.2018 року; з 04.02.2019 року по 07.02.2019 року; 30.04.2019 року; з 02.05.2019 року по 03.05.2019 року; з 20.05.2019 року по 24.05.2019 року; з 19.09.2019 року по 20.09.2019 року; з 10.11.2021 року по 12.11.2021 року; з 13.12.2021 року по 17.12.2021 року; з 15.12.2022 року по 16.12.2022 року; з 16.05.2023 року по 30.09.2023 року, та здійснити перерахунок пенсії з дня її призначення, тобто з 05.10.2023 року
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 155250023558 від 03.01.2024 року «Про перерахунок пенсії» ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 періоди роботи: з 01.10.2009 року по 23.11.2010 року, з 28.11.2010 року по 20.09.2011 року, з 29.09.2011 року по 19.10.2011 року, з 22.10.2011 року по 06.12.2011 року, з 09.12.2011 року по 25.06.2012 року, з 30.06.2012 року по 05.09.2012 року, з 08.09.2012 року по 25.09.2012 року, з 29.09.2012 року по 14.11.2012 року, з 17.11.2012 року по 12.02.2013 року, з 16.02.2013 року по 17.04.2013 року, з 20.04.2013 року по 22.04.2014 року, з 26.04.2014 року по 04.06.2014 року, з 07.06.2014 року по 14.10.2014 року, з 18.10.2014 року по 12.11.2014 року, з 15.11.2014 року по 09.03.2015 року, з 12.03.2015 року по 14.04.2015 року, з 18.04.2015 року по 17.05.2015 року, з 23.05.2015 року по 20.06.2016 року, з 25.06.2016 року по 12.03.2017 року, з 18.03.2017 року по 14.05.2017 року, з 20.05.2017 року по 18.07.2017 року, з 22.07.2017 року по 20.09.2017 року, з 23.09.2017 року по 20.05.2018 року, з 16.05.2023 року по 30.09.2023 року та здійснити перерахунок пенсії з дня її призначення з 05.10.2023 року.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції (рішення якого залишено без змін судом апеляційної інстанції) задовольняючи частково позов, виходив з того, що позивач у спірний період з 01.10.2009 року по 30.09.2023 року працюючи на посадах: завідувача, лікаря хірурга, завідувача, лікаря хірурга серцево -судинного відділення інтервенційної кардіології регіонального центру кардіохірургії (рентгенхірургічний блок), завідувача відділенням, лікаря хірурга серцево-судинний відділення інтервенційної кардіології та регіональної терапії (рентгенхірургічний блок) регіонального центру кардіохірургії, відповідно до атестації робочих місць, знаходився повний робочий день за основним місцем роботи і виконував роботу зі шкідливими умовами праці в КУ «Одеська обласна клінічна лікарня», що передбачена Списком № 1 розділ 19, підрозділ «Охорона здоров`я», код КП 3231. Водночас, суд дійшов висновку, що правові підстави для зарахування до пільгового стажу періодів відпустки позивача без збереження заробітної плати за власним бажанням відсутні.
Не погодившись з вказаними судовими рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій відповідач направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року у справі № 420/4339/24, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з наступного.
Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, віднесено до категорії справ незначної складності.
У цій справі суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа має виняткове значення для заявника.
Втім, зміст доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпункті «а» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, оскільки скаржником не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення саме цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Стосовно доводів касаційної скарги в частині посилань на підпункт «в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на те, що справа має для нього виняткове значення є необґрунтованим, оскільки такі посилання з означеним у скарзі предметом спору не містять обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії суспільно або винятково значимих.
Таким чином, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись статтями 12, 328, 333, 359 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року у справі № 420/4339/24.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                          Т. Г. Стрелець
Судді                                                                                                               А.І. Рибачук
                                                                                                              С.Г. Стеценко