УХВАЛА

03 березня 2025 року  
м. Київ
справа №400/5855/24
адміністративне провадження №К/990/2390/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Білак М.В., Желєзного І.В.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу; поновлення на посаді; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - відповідач, ГУ НП в Миколаївської області), у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Миколаївської області № 478 о/с від 06 червня 2024 року, за яким підполковника поліції ОСОБА_1 (№ 0074683), начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Вознесенського районного управління поліції було звільнено зі служби в поліції за статті 77 частини першої пункту 6 Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку з реалізацію дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;
- поновити підполковника поліції ОСОБА_1 (№ 0074683), на посаді начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївської області;
- стягнути з ГУНП в Миколаївської області на користь підполковника поліції ОСОБА_1                                                  (№ 0074683) середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 червня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 06 червня 2024 року № 478 о/с за яким підполковника поліції ОСОБА_1 , начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Вознесенського районного управління поліції було звільнено зі служби в поліції за статті 77 частини першої пункту 6 Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку з реалізацію дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Поновлено підполковника поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Вознесенського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, без врахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за один місяць.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року апеляційну скаргу задоволено.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року скасовано.
Прийнято у справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу; поновлення на посаді; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.
17 січня 2025 року до Верховного Суд надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій скаржник просив скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року, справу направити на новий розгляд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року у справі № 400/5855/24 залишено без руху.
Установлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України, а також надання копій уточненої касаційної скарги у відповідності до кількості учасників справи.
Також, роз`яснено, що в разі невиконання вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.
14 лютого 2025 року від  скаржника  на виконання вимог ухвали  Верховного Суду  про залишення касаційної скарги без руху, надійшла уточнена касаційна скарга.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Верховним Судом встановлено, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, тому судові рішення у такій справі можливо переглянути у касаційному порядку за умов, установлених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у системному зв`язку з підставами, визначеними частиною четвертою статтею 328 КАС України.
У касаційні скарзі позивач, посилаючись на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, зазначає, що справа має виняткове значення для позивача.
Отже, позивач у касаційній скарзі, оскаржуючи судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, наводить підстави, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції підлягає перегляду в касаційному порядку.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України касатор вказує на те, що суди першої та апеляційної інстанцій розглянули справу без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 20 травня 2021 року у справі № 420/2916/20, від 10 квітня 2019 року у справі № 802/1150/17-а щодо застосування статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, від 18 квітня 2019 року у справі № 540/186/20 щодо застосування статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України,   від 26 червня 2019 року у справі № 826/16231/16 щодо застосування пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», від 16 травня 2024 року у справі № 420/2780/23 щодо неврахування поважності причин відсутності на службі і наявності в діях особи дисциплінарного проступку.
Крім того, заявник посилається на порушення норм процесуального права (пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, пункт 4 частини другої статті 353 КАС України).
Отже, проаналізувавши зміст та доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження в справі з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстав для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 248, 328-330, 334, 335, 338 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою  скаргу  ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу; поновлення на посаді; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Витребувати з  Миколаївського окружного адміністративного суду  справу №  400/5855/24.
Встановити десятиденний строк для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

...........................

..........................
.
...........................

А.Г. Загороднюк
М.В. Білак
І.В. Желєзний
Судді Верховного Суду