УХВАЛА

25 лютого 2025 року  
м. Київ

справа №300/5252/24
адміністративне провадження №К/990/4619/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Рибачука А.І., 
перевіривши касаційну скаргу Тисменицької міської ради на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 січня 2025 року у справі № 300/5252/24 за позовом Тисменицької міської ради до Державної екологічної інспекції Карпатського округу про визнання протиправним та скасування припису,
УСТАНОВИВ:
Тисменицька міська рада звернулася до суду з позовом до Державної екологічної інспекції Карпатського округу, в якому просила визнати протиправним та скасувати припис від 16 травня 2024 року №7.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 січня 2025 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано пункти №№1, 2, 3, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 18, 19, 20, 21, 23, 25 припису Державної екологічної інспекції Карпатського округу від 16 травня 2024 року №7. В задоволенні решти вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаними судовими рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій позивач направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 січня 2025 року у справі №300/5252/24 в частині відмови у задоволенні позовних вимог Тисменицької міської ради, та прийняти в цій частині нове рішення, яким визнати протиправним та скасувати пункти № 4, 5, 17, 22, 24 припису від 16 травня 2024 року № 7 винесеного Державною екологічною інспекцією Карпатського округу.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Як підставу касаційного оскарження скаржник вказує пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України. 
У касаційній скарзі скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природнього середовища» постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.1999р. №339 «Про затвердження Порядку контролю за здійсненням органами місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» щодо повноважень, які віднесені до делегованих та які відповідно можуть бути предметом контролю збоку екологічної інспекції.
Обґрунтовуючи наявність підстави оскарження рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 січня 2025 року у справі № 300/5252/24, скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; скаржник буде позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Наведені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підставу на якій подано касаційну скаргу у справі № 300/5252/24, колегія суддів вважає за необхідне здійснити касаційний перегляд рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 січня 2025 року у цій справі.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 328-331, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Тисменицької міської ради на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 січня 2025 року у справі № 300/5252/24.
Витребувати з Івано-Франківського окружного адміністративного суду справу № 300/5252/24.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити учасникам справи строк протягом 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали, для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          Т. Г. Стрелець
Судді                                                                                                               А. І. Рибачук
                                                                                                              С. Г. Стеценко