УХВАЛА

21 січня 2025 року 
м. Київ

справа № 440/14763/21
адміністративне провадження № К/990/2398/25 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Блажівської Н.Є., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропрогрес плюс» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропрогрес плюс" (далі також -Позивач) звернулося до суду з позовом, у якому просило (з урахуванням уточнення позову): визнати протиправними дії Державної податкової служби України щодо зменшення суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Полтавській області щодо опрацювання в межах компетенції методологічних помилок, виявлених платниками податків під час роботи в Електронному кабінеті; зобов`язати Державну податкову службу України та Головне управління ДПС у Полтавській області здійснити відповідні дії щодо збільшення суми реєстраційного ліміту на суму 1  305 670,37 грн в Системі електронного адміністрування податку на додану вартість шляхом коригування даних в Системі електронного адміністрування ПДВ, відновлення/збільшення суми податку, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропрогрес плюс" має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 1 305 670,37 грн.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16 червня 2022 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року, адміністративний позов задоволено.
Постановою Верховного Суду від 7 вересня 2023 року касаційні скарги Головного управління ДПС у Полтавській області та Державної податкової служби України задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 червня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року у цій справі скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року, позов задоволено.
17 січня 2025 року до Верховного Суду вдруге надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 4  квітня 2024  року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2024  року, у якій скаржник просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
20 січня 2025 року на адресу Верховного Суду через систему «Електронний суд» надійшла заява Позивача, у якій він просив відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 4  квітня 2024  року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2024  року.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою суд виходить з такого.
Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку, а її зміст є ідентичним до попередньої касаційної скарги (лише змінено місцями розділи), яку Верховний Суд вже визнав неналежно оформленою
Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 
При цьому, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).
Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній міститься посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає про неправильне застосування Полтавським окружним адміністративним судом та Другим апеляційним адміністративним судом норм процесуального права а саме: частини першої статті 90, частини першої статті 210, статті 211, частини другої статті 242 КАС, частини четвертої статті 246, частини першої статті 322 КАС України без урахування висновків Верховного Суду України щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 28 березня 2017 року у справі № 800/527/16.
Суд звертав увагу скаржника на те, що постанову від 28 березня 2017 у справі № 800/527/16, на неврахування висновків якої покликається скаржник, Верховний Суд України здійснював розгляд заяви Вищої ради юстиції про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України й аналізував положення КАС України, які були чинними до 15 грудня 2017 року.
Скаржник у касаційній скарзі зазначає, про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Повторно посилаючись у касаційній скарзі на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідач стверджує про неправильне застосування судами під час здійснення у відповідності постанови Верховного Суду від 7 вересня 2023 року у цій справі нового розгляду норм права пункту 1 частини другої статті 353, частини п`ятої статті 353 КАС України та ігнорування правових доктрин "res judicata", "collateral estoppel", та доктрини "права справи" (англ, law of the case doctrine) за відсутності висновків Верховного Суду щодо питання застосування вказаних норми права у подібних правовідносинах. У касаційній скарзі скаржник стверджує, що суди вийшли за межі повноважень, оскільки Верховний Суд у постанові від 7 вересня 2023 року у цій справі сформував висновок щодо функціонування системи електронного адміністрування ПДВ, зазначивши, що система функціонує згідно вказаних положень податкового законодавства та автоматично обчислює реєстраційну суму щоразу при зміні значення будь-якого показників формули.   Стверджує, що матеріали справи не містять жодного доказу, який би містив дані про виявлення позивачем методологічних помилок, а отже є передчасними висновки судів першої та апеляційної інстанцій стосовно необхідності опрацювання таких помилок Головного управління ДПС у Полтавській області в межах компетенції. Зазначає, що предмет доказування вказаної справи потребує повного та всебічного встановлення обставин, з`ясування доводів сторін.
Зі змісту пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України слідує, що вказана підстава спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню адміністративними судами під час вирішення спору.
Звертаючись до суду з касаційною скаргою вдруге, Головного управління ДПС у Полтавській області так і не врахувало роз`яснень, наданих Верховним Судом. 
Суд повторно звертає увагу скаржника, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропрогрес плюс» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути скаржнику.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    Н.Є. Блажівська