ф
У Х В А Л А
14 січня 2025 року 
м. Київ
справа №460/5679/24
адміністративне провадження № К/990/50853/24  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Желєзного І.В.,
суддів: Мацедонської В.Е.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу Державної установи "Рівненський слідчий ізолятор"
на ухвалу  Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2024  року
у справі №  460/5679/24
за позовом ОСОБА_1 
до Державної установи "Рівненський слідчий ізолятор" про визнання дії та бездіяльності протиправними,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи "Рівненський слідчий ізолятор" про визнання дії та бездіяльності протиправними.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Державної установи "Рівненський слідчий ізолятор" щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 18 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008  року.
Зобов`язано Державну установу "Рівненський слідчий ізолятор" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 18  січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення -  січень 2008 року.
Визнано протиправними дії Державної установи "Рівненський слідчий ізолятор" щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року з урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
Зобов`язано Державну установу "Рівненський слідчий ізолятор" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01     березня 2018 року по 30 листопада 2018 року відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
В задоволенні решти позовних вимог  відмовлено.
Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2024     року апеляційну скаргу Державної установи "Рівненський слідчий ізолятор" залишено без руху у зв`язку з порушеннями строків встановлених частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2024     року визнано неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної установи "Рівненський слідчий ізолятор" на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року у справі № 460/5679/24.
Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції від 26 листопада 2024 року, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
У силу пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів".
Згідно з частиною третьою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції     про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження,     про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
З матеріалів касаційного провадження вбачається, що ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року апеляційну скаргу Державної установи "Рівненський слідчий ізолятор" залишено без руху у зв`язку з порушеннями строків встановлених частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме надання клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням інших підстав для його поновлення.
На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, на адресу суду надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування якого зазначено, що строк на апеляційне оскарження рішення пропущено у зв`язку із обставинами, які не залежали від волі скаржника, а саме у зв`язку із неможливістю сплати судового збору.
Крім того,     у зв`язку з відсутністю кваліфікованого юрисконсульта юридичної групи Державна установа «Рівненський слідчий ізолятор» не була обізнана про існування рішення Рівненського окружного адміністративного суду у цій справі.
Рішення суду було надіслано з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. Оскільки підсистема «Електронний суд» потребує спеціальних знань і навичок особа на яку було покладено обов`язки юрисконсульта юридичної групи, відповідно до наказів Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор» №54/ОС/ВП-24 від 30 липня 2024 року та № 145/ОС-24 від 13 серпня 2024     року, в силу недостатніх кваліфікаційних знань та навичок не проводила моніторинг судових справ установи.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2024     року визнано неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної установи "Рівненський слідчий ізолятор" на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року у справі № 460/5679/24.
Так суд апеляційної інстанції виходив з того, що державні органи, які є рівними перед законом і судом поряд з іншими учасниками справи, зобов`язанні діяти вчасно та в належний спосіб, в тому числі, при оскарженні судових рішень в апеляційному порядку, у зв`язку з чим, будь-які зволікання останніх зі сплатою судового збору у строк, встановлений процесуальним законом для оскарження судового рішення або судом для усунення недоліків апеляційної скарги, як і звернення з клопотаннями про поновлення і продовження через це вказаних строків, відстрочення або звільнення від сплати судового збору, не свідчать про неухильне виконання покладених на нього обов`язків як учасника справи і намір добросовісної реалізації права на апеляційний перегляд справи, який, при цьому, мав можливість планування і здійснення видатків бюджету, а в разі потреби їх перерозподілу протягом усього бюджетного року таким чином, щоб забезпечити своєчасне і у повному обсязі проведення необхідних платежів.
Особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не є поважною причиною при вирішенні питання про поновлення чи продовження строку, встановленого законом або судом.
Виходячи з принципу "належного урядування", державні органи зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що організаційні труднощі суб`єкта владних повноважень у зв`язку з     недостатністю кваліфікаційних знань та навичок юристконсульта, який не проводив моніторинг судових справ     не є поважною обставиною, яка об`єктивно перешкоджає у встановлений законом строк реалізувати своє право на апеляційне оскарження, та не залежить від волевиявлення апелянта.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційного оскарження визнані судом неповажними.
Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції не вбачав підстав для визнання, викладених у клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними, а тому у задоволенні клопотання відмовив. Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
Доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судом апеляційної існтанції обставини, а до скарги не додано будь-яких доказів які б спростовували зазначене.
Ураховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликають сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, Суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.
Правова позиція щодо обґрунтованості підстав касаційного оскарження в подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом, зокрема, в ухвалах від 23 грудня 2024 року у справі № 120/8476/23, від 30 грудня 2024 року у справах №    620/5744/24 та № 320/38347/23.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 248, 333  КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної установи "Рівненський слідчий ізолятор" на ухвалу    Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі №    460/5679/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Рівненський слідчий ізолятор" про визнання дії та бездіяльності протиправними.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач  Судді	І.В. Желєзний  В.Е. Мацедонська   Ж.М. Мельник-Томенко